Справа № 317/1917/18
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2019-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 18.11.2019
Справа № 317/1917/18
Провадження № 2-а/334/40/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта Запорізького ВП сектору реагування патрульної поліції Скоріка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта Запорізького ВП сектору реагування патрульної поліції Скоріка С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі постанови про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі НК № 838064 від 14.06.2018 року на нього відповідачем було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Обставинами справи стало те, що ОСОБА_1 14.06.2018 року о 15.15 год. в с. Володимирівське Запорізького району керуючи транспортним засобом Volkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 при здійсненні рейсового виїзду перевезення пасажирів, був зупинений відповідачем, який вимагав документи на керування автобусом, які одразу були надані.

Через деякий час відсутності інспектора, ОСОБА_1 було вручено копію постанови у справі про адміністративне порушення НК № 838064 від 14.06.2018 року з нечитабельною інформацією щодо обставин правопорушення та особою інспектора.

На запитання ОСОБА_1 яким чином під час руху транспортного засобу поліцейськими було встановлено, що в ньому на працює аварійний вихід, адже саме ця обставина стала підставою для зупинки, і якщо ця несправність дійсно наявна, та чому поліцейський відпускає його далі по маршруту з пасажирами, поліцейським не було надано жодної відповіді.

Також у позові зазначено, що інспектор під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не надав останньому можливості скористатись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, не роз`яснив їх суті та склав постанову одразу після пред`явлення порушення, тобто на місці зупинки.

У позові зазначено, відповідач після зупинки автобуса та після того як отримав всі витребувані документи від ОСОБА_1 , підійшов до аварійного виходу транспортного засобу і з другого разу відчинив аварійний вихід, що є абсолютно нормальним для механізму, що практично не використовується, але отримати пояснення водія щодо того, чому двері відчинилися лише з другої спроби не забажав та склав постанову, з якою позивач не згоден, ще й з огляду на те, що вона була складена на місці зупинки автобуса, а не за місцем знаходження уповноваженого органу, а тому в діях поліцейського наявні ознаки порушення п.3 Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого Наказом МВС № 534 від 13.10.2008 року.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, просить її скасувати та закрити адміністративне провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2018 року (справа №317/1917/18) матеріали вказаної справи було передано на розгляд судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Добрєва М.В.

На підставі Розпорядження керівника апарата Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 78 від 30.10.2018 року, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали вказаної справи надійшли у провадження судді Турбіної Т.Ф.

В судове засідання позивач не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений згідно вимог чинного законодавства, про що в матеріалах справи містяться письмові докази.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзив на позовну заяву не надав, з запереченнями на позов та заявою про розгляд справи без його участі до суду не звертався.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, суд з урахуванням приписів ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, відсутність необхідності складати адміністративний протокол застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом встановлено, що 14.06.2018 року старшим сержантом Запорізького ВП сектору реагування патрульної поліції Скоріком С.В. було складено Постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі НК № 838064, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

У постанові зазначено, що « ОСОБА_2 по вул. Центральна в с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області 14.06.2018 року о 15.45 год. керував транспортним засобом Volkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 в режимі маршрутного таксі, в якому не працював аварійний вихід, чим порушив п.п. ПДР України, розбиття вікон, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.121 КУпАП.

Однак відповідачем в постанові НК № 838064від 14.06.2018 року не було зазначено, який саме пункт ПДР України було порушено ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.31.4.7 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності встановленого цим пунктом переліку технічних несправностей і невідповідності конкретним вимогам.

Пункт 31.4.7 ПДР містить 13 підпунктів, до складу яких входить п. г) п. 31.4.7 ПДР України, згідно якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Положеннями ч.1 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 2 ст. 121 КУпАП. встановлено, що за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно постанови, що оскаржується, об`єктивна сторона правопорушення полягала у тому, що водій керував транспортним засобом Volkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 в режимі маршрутного таксі, в якому не працював аварійний вихід.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що у маршрутному таксі Volkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , не працював аварійний вихід.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вищезгаданим нормам, відповідач не представив суду жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови та такі в матеріалах справи відсутні. Відтак, доводи позивача не спростовано.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, на основі яких відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні, вимоги позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6-10, 77, 205, 229, 214-246, 255, 257, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову старшого сержанта Запорізького ВП сектору реагування патрульної поліції Скоріка Сергія Володимировича НК № 838064 від 14.06.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП - закрити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.