Справа № 200/11406/19-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 р. Справа№200/11406/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якому позивач просить суд :

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 374 від 12.06.2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком.

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу при нарахуванні пенсії за віком позивачеві період проходження строкової служби з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу при нарахуванні пенсії за віком позивачеві періоди роботи з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах на Шахті «Нова» та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу при нарахуванні пенсії за віком позивачеві періоди роботи з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах на Шахті «Нова» та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.01.2012 року на шахті імені О.Ф. Засядько» та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 травня 2019 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на що рішенням відповідача № 78 від 10.06.2019 року позивачеві було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Разом з тим, відповідно до отриманого позивачем рішення № 374 від 12 червня 2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком, до пільгового стажу роботи позивача відповідачем не були зараховані:

- період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року 05.06.1990 року, - у зв`язку із тим, що позивач був призваний на військову службу не з пільгової роботи, а після закінчення Дзержинського гірничого технікуму.

- періоди роботи на ОП «Шахта імені О.Ф. Засядька» з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2012 року, - у зв`язку із ненаданням позивачем довідок про підтвердження пільгового стажу роботи за вказані періоди, та відсутністю даних про спеціальний стаж за ці періоди в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- період роботи з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року на ДП «Шахта» Нова» на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах, - у зв`язку із відсутністю документального підтвердження перебування позивача повний робочий день під землею.

Посилаючись на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яка й надавалась відповідачу з метою призначення пенсії, та в якій зазначено всі необхідні відомості про періоди та характер роботи позивача, вважає, що рішення відповідача № 374 від 12 червня 2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відповідача слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу при нарахуванні пенсії за віком позивачеві спірні періоди роботи та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу роботи.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 374 від 12 червня 2019 року позивачеві було відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу роботи позивача:

- період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року 05.06.1990 року, - у зв`язку із тим, що позивач був призваний на військову службу не з пільгової роботи, а після закінчення Дзержинського гірничого технікуму. Так, на момент призову позивач вже не працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (звільнено 22.06.1988 року), а продовжував навчатися Дзержинському гірничому технікумі, який відповідно до статті 18 Закону України від 10.02.1998 року № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» не відноситься до професійно - технічних закладів.

- періоди роботи на ОП «Шахта імені О.Ф. Засядька» з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2012 року, - у зв`язку із ненаданням позивачем довідок про підтвердження пільгового стажу роботи за вказані періоди, та відсутністю даних про спеціальний стаж за ці періоди в індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зазначено також, що у вищевказаному рішенні відповідачем була допущена описка в зазначенні періоду який не зарахований до пільгового стажу, а саме зазначений період з 01.01.2011 року по 31.01.2012 року, в той час як правильним є з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року.

- період роботи з 24.02.1992 року по 04.08.1994 року на ДП «Шахта» Нова» на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах, - у зв`язку із відсутністю документального підтвердження перебування позивача повний робочий день під землею, оскільки відповідно до архівних довідок про спуски в шахту та підйоми по ДП «шахта`Нова» №16/72-1, №16/72-2 від 22.01.2019 року ДП «шахта`Нова», Табеля форми Т-13 (спуски у шахту та виїзди) по дільниці «Новая-Валюга» за 1991 -1992 роки, березень, червень, липень, серпень 1994 року в архів ДП «Торецьквугілля» на збереження не передавались. У зв`язку із чим, до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 був зарахований період роботи позивача за фактично відпрацьований час під землею, - з 15.08.1990 року по 23.02.1992 року відповідно до наданих документів про підземні спускивиїзди, тобто 1 рік 6 місяців 9 днів.

Період роботи позивача з 24.02.1992 року по 04.08.1994 року зарахований до страхового стажу роботи позивача.

У зв`язку із наведеним, посилаючись на правомірність та обґрунтованість рішення про незалік стажу при призначенні пенсії за віком, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 23 травня 2019 року позивач звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додав:

- копію трудової книжки від 01.07.1985 року № НОМЕР_1 ;

- копію диплома № 1134 від 26.12.2018 року;

- копію військового квитка № 217 від 02.04.2019 року;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу;

- копію паспорта та ідентифікаційного коду;

- індивідуальні відомості про застраховану особу (а.с. 28).

Рішенням відповідача № 78 від 10.06.2019 року позивачеві було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Відповідно до рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 374 від 12 червня 2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком, до пільгового стажу роботи позивача відповідачем не були зараховані:

- період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року 05.06.1990 року, - у зв`язку із тим, що позивач був призваний на військову службу не з пільгової роботи, а після закінчення Дзержинського гірничого технікуму;

- період роботи з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року на ДП «Шахта» Нова» на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах, до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 був зарахований за фактично відпрацьований час під землею, а саме 1 рік 6 місяців 9 днів;

- періоди роботи на ОП «Шахта імені О.Ф. Засядька» з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2012 року, - у зв`язку із відсутністю даних про пільговий характер роботи за ці періоди в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 28-29).

Згідно із записами у трудових книжках позивача, серія: НОМЕР_1 , виданій 01 липня 1985 року, та, серія: НОМЕР_1 виданій 01 лютого 2008 року, містяться записи про роботу ОСОБА_1 , зокрема, у періоди:

- з 01.07.1985 року по 20.08.1985 року у Шахті ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля на посаді учня електрослюсаря (пов);

- з 25.05.1987 року по 31.07.1987 року у Шахта «Ново-Дзержинськ» ВО Дзержинськвугілля на посаді підземного учня гірничого з повним робочим днем на підземній роботі; підземного гірничого з повним робочим днем на підземній роботі;

- з 04.01.1988 року по 20.08.1985 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді підземного гірника з повним робочим днем в шахті на період проходження виробничої практики;

- з 05.06.1988 року по 22.06.1988 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді підземного учня електрослюсаря. Звільнений 22.06.1988 року в Радянську Армію, відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП УРСР;

- з 28.06.1988 року по 11.06.1990 року служба в рядах Радянської Армії;

- з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду;

- з 10.08.1994 року по 15.11.1995 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді механіка по стаціонарному обладнанню;

- з 05.12.1995 року по 21.05.1996 року служба в органах внутрішніх справ;

- з 03.11.1996 року по 09.10.2001 року в АТ «Союзреклама» на посаді учня друкаря офісного друку; друкаря офісного друку;

- з 18.11.2004 року по 23.08.2006 року у ВАТ «Донецький металопрокатний завод» на посаді електромонтера по ремонту обладнання; електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання;

- з 20.09.2006 року по 30.05.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (а.с. 11-26).

Згідно із довідкою ДП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній № 504 о/к від 13.08.2018 року, позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день в Шахті ім. О.Ф. Засядька, та за період з 20.09.2006 року по 21.09.2006 року виконував навчання в учбовому пункті з тарифною ставкою підземного робітника, що передбачено Списком 1. З 22.09.2006 року по 20.10.2006 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1. З 21.10.2006 року по 03.02.2009 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1. З 04.02.2009 року по 29.03.2009 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1 (а.с. 37).

Згідно із довідкою ДП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній № 504 о/к від 13.08.2018 року, позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день в Шахті ім. О.Ф. Засядька, та за період з 30.03.2009 року по 13.04.2010 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1. З 14.04.2010 року по 30.05.2012 року виконував гірничі роботи з видобутку вугілля на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті, що передбачено Списком 1 (а.с. 36).

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованими станом на 09 січня 2019 року, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 відображені дані про суми заробітку позивача та кількість відпрацьованих місяців у ВАТ «Донецький металопрокатний завод () за період з 18.11.2004 року по 23.08.2006 року, в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») () за період з 20.09.2006 року по 30.05.2012 року. За вказані періоди містяться відомості про нарахування роботодавцем заробітної плати та страхових внесків. (а.с. 30-32, 32 з.б.).

Згідно із довідкою Донбаського державного коледжу технологій та управління №1134 від 26.12.2018 року, позивач ОСОБА_1 навчався на денному відділенні Дзержинського гірничого технікуму за спеціальністю «Гірнича електромеханіка» у період з 01 вересня 1984 року по 01 липня 1988 року, за наслідками чого було присвоєно кваліфікацію «Гірничий технік-електромеханік». Відповідно до наказу від 15.03.2017 року № 38 Дзержинський гірничий технікум було перейменовано на Донбаський державний коледж технологій та управління.

Згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 27 від 02.04.2019 року, позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних силах у період з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року.

Згідно із архівною довідкою ДП «Торецьквугілля» № 16/68-1 від 22.01.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній, позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день у ДП «Шахта «Нова», з 04.01.1988 року по 05.01.1988 року у Навчпункті, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 06.01.1988 року по 29.04.1988 року в якості підземного гірника ШТ з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 15.06.1988 року по 17.06.1988 року у Навчпункті, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 18.06.1988 року по 22.06.1988 року в якості підземного учня електрослюсаря ЕМС з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1.

Згідно із архівною довідкою ДП «Торецьквугілля» № 16/68-2 від 22.01.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній, позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день у ДП «Шахта «Нова», з 15.08.1990 року по 17.08.1990 року у Навчпункті, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 18.08.1990 року по 14.10.1990 року в якості підземного учня електрослюсаря ЕМС з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 15.10.1990 року по 04.08.1994 року в якості підземного електрослюсаря ЕМС з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1.

Згідно із архівною довідкою ДП «Торецьквугілля» №16/72-1 від 22.01.2019 року, містяться відомості про виходи спуска в шахту та виїзди по ДП «шахта «Нова» позивача ОСОБА_1 за червень 1988 року, серпень-грудень 1990 року, січень-грудень 1991 року, січень-грудень 1992 року. Зазначено, що табеля форми Т-13 (спуска в шахту та виїзда) по дільниці «Новая-Валюга» за 1991-1992 роки, в архів ДП «Торецьквугілля» на збереження не передавались.

Згідно із архівною довідкою ДП «Торецьквугілля» №16/72-2 від 22.01.2019 року, містяться відомості про виходи спуска в шахту та виїзди по ДП «шахта «Нова» позивача ОСОБА_1 за січень-грудень 1993 року, січень-серпень 1994 року. Зазначено, що табеля форми Т-13 (спуска в шахту та виїзда) по дільниці «Новая-Валюга» за березень, червень, липень, серпень 1994 року в архів ДП «Торецьквугілля» на збереження не передавались.

Згідно із довідкою ПрАТ «Авдіївський Коксохімічний завод» від 17.04.2019 року № 01-2/55/80-2464, інформація про стаж роботи позивача ОСОБА_1 на шахті ім. О.Ф. Засядька не може бути надана у зв`язку із відсутністю документів в архівному фонді підприємства ПрАТ «Авдіївський Коксохімічний завод» (м. Авдіївка). Шахта ім. О.Ф. Засядька (м. Донецьк) зареєстрована тільки на юридичну адресу ПрАТ «Авдіївський Коксохімічний завод».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до п. 1 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із п. 2 ч. 2 статті 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено спірні періоди роботи позивача: з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду, та з 20.09.2006 року по 30.05.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стосовно неврахування відповідачем періоду проходження позивачем строкової військової служби в Радянській Армії у період з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаної вище трудової книжки позивача підставами його звільнення 22.06.1988 року з посади підземного учня електрослюсаря ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») вказано ч. 3 ст. 36 КЗпП УРСР, тобто призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Наведене доводить, що на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією підземного учня електрослюсаря, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку 1.

Так, згідно із архівною довідкою ДП «Торецьквугілля» № 16/68-1 від 22.01.2019 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній, позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день у ДП «Шахта «Нова», з 04.01.1988 року по 05.01.1988 року у Навчпункті, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 06.01.1988 року по 29.04.1988 року в якості підземного гірника ШТ з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 15.06.1988 року по 17.06.1988 року у Навчпункті, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, з 18.06.1988 року по 22.06.1988 року в якості підземного учня електрослюсаря ЕМС з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1.

Згідно із п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788).

Відповідно до пункту «в» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції.

Частиною 6 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 та 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно із абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

На період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Пунктом к частини 1 пункту 109 вказаного вище Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача та довідки Торецького міського військового комісаріату № 27 від 02.04.2019 року, позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних силах у період з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року.

З матеріалів справи, зокрема із записів у трудовій книжці позивача, встановлено, що безпосередньо до та після періоду військової служби ОСОБА_1 працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, строк військової служби позивача у Збройних силах у період з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим, відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу роботи позивача.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058 визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 цього Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру чи наказ про атестацію робочих місць може бути основним доказом підтвердження стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у ній. При цьому значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

З приводу наведеного суд зазначає, що записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що ОСОБА_1 , працював, зокрема, у періоди:

- з 01.07.1985 року по 20.08.1985 року у Шахті ім. Дзержинського ВО Дзержинськвугілля на посаді учня електрослюсаря (пов);

- з 25.05.1987 року по 31.07.1987 року у Шахта «Ново-Дзержинськ» ВО Дзержинськвугілля на посаді підземного учня гірничого з повним робочим днем на підземній роботі; підземного гірничого з повним робочим днем на підземній роботі;

- з 04.01.1988 року по 20.08.1985 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді підземного гірника з повним робочим днем в шахті на період проходження виробничої практики;

- з 05.06.1988 року по 22.06.1988 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді підземного учня електрослюсаря. Звільнений 22.06.1988 року в Радянську Армію, відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП УРСР;

- з 28.06.1988 року по 11.06.1990 року служба в рядах Радянської Армії;

- з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду;

- з 10.08.1994 року по 15.11.1995 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді механіка по стаціонарному обладнанню;

- з 05.12.1995 року по 21.05.1996 року служба в органах внутрішніх справ;

- з 03.11.1996 року по 09.10.2001 року в АТ «Союзреклама» на посаді учня друкаря офісного друку; друкаря офісного друку;

- з 18.11.2004 року по 23.08.2006 року у ВАТ «Донецький металопрокатний завод» на посаді електромонтера по ремонту обладнання; електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання;

- з 20.09.2006 року по 30.05.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (а.с. 11-26).

Таким чином, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці.

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості з тих підстав, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Разом з тим, суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження. Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи, при його підтвердженні записами в трудовій книжці, та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Крім того, суд наголошує, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, суд зазначає, що з огляду на положення ч. 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, обов`язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а у випадку її не проведення або неякісного проведення, або не передачі матеріалів атестації робочих на зберігання до архіву - відповідальність несуть керівники таких підприємств, установ організацій, а не особи, що на них працюють (працювали).

Аналогічного висновку дійшов ВАС України в ухвалі від 14 серпня 2014 року у справі № К/800/23108/14 (420/226/13-а).

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Оцінюючи спірні правовідносини суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Відповідно до статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не врахував до стажу роботи позивача із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року, та не врахував записи у трудовій книжці позивача яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, та записи в якій підтверджують періоди роботи позивача: з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду; з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті, у зв`язку із чим, рішення відповідача № 374 від 12.06.2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23 травня 2019 року № 1117 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, щодо врахування до стажу роботи позивача із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року, та врахування записів у трудовій книжці позивача які підтверджують періоди роботи позивача: з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду; з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу при нарахуванні пенсії за віком позивачеві період проходження строкової служби з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року, періоди роботи з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року на посаді підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземних роботах на Шахті «Нова», з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.01.2012 року на шахті імені О.Ф. Засядько» та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням даного стажу, задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, і на свій розсуд розраховувати чи врахувати стаж для розрахунку пенсії, та задоволення зазначених вимог свідчитиме про втручання до дискреційних повноважень пенсійного органу, що є неприпустимим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с. 3).

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі - 768,40 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126-128, 130, 133-135, 138-140, 143, 150- 154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 374 від 12 червня 2019 року про незалік стажу при призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 травня 2019 року № 1117 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, щодо врахування до стажу роботи ОСОБА_1 із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах період проходження строкової військової служби з 28.06.1988 року по 05.06.1990 року, та врахування записів у трудовій книжці ОСОБА_1 які підтверджують періоди роботи: з 15.08.1990 року по 04.08.1994 року у ДП «Шахта» Нова» Дзержинського виробничого об`єднання по видобутку вугілля («Дзержинськвугілля») на посаді учня підземного електрослюсаря з повним робочим днем на підземній роботі; підземного електрослюсаря 4 розряду; з 29.12.2009 року по 31.12.2009 року, з 02.01.2010 року по 01.02.2010 року, з 03.02.2010 року по 28.02.2010 року, з 21.10.2010 року по 31.10.2010 року, з 01.11.2010 року по 09.11.2010 року, з 01.01.2011 року по 31.01.2011 року, з 01.02.2011 року по 15.02.2011 року, з 01.04.2011 року по 30.04.2011 року, з 26.08.2011 року по 31.08.2011 року, з 01.09.2011 року по 17.09.2011 року, з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року в Орендному підприємстві «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (з 22.07.2011 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька») на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті; електрослюсаря підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті; гірничого майстра підземного з повним робочим днем в шахті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 21 грудня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров