Справа № 480/3931/19
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 р. Справа № 480/3931/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Сумській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.53), просив стягнути зі ОСОБА_1 податковий борг:
Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем, всупереч вимог Податкового кодексу України, було порушено строки та повнота сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених, в тому числі на підставі самостійно поданих декларацій про майновий стан і доходи, розрахунків суми акцизного податку та на підставі податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим станом на момент звернення з позовом до суду за відповідачем утворилась заборгованість в загальному розмірі 11 606,69грн., яка залишається не сплаченою.
Ухвалою суду від 07.10.2019 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі була надіслана за адресою, зазначеною в реєстрі територіальної громади відділу реєстру територіальної громади Управління адміністративних послуг Роменської міської ради (а.с.49), однак, поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою пошти за вказаною адресою не проживає. Тому, з урахуванням положень ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, поштове повідомлення вважається врученим відповідачеві належним чином.
Відзиву на позовну заяву від ОСОБА_1 у строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надходило.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач у період з 02.11.2011 по 25.08.2018 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань (а.с.56-57). При цьому, відповідно до абз.2 пп. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, тобто протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року (п. 177.5. ст. 177 ПК України, пп.49.18.5 п. 49.16 ст. 49 ПК України).
Відповідно до п. 177.5.3 ст. 177 ПК України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.
Згідно з п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно п.п.1.2, 1.3, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід). Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Відповідно до п.54.1. ст.54, п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як було встановлено судом, відповідачем було самостійно подано податкову декларацію про майновий стан за 2017 рік, якою самостійно визначено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2898,07грн. (а.с.18-22), а також податкову декларацію про майновий стан за 2018 рік, якою самостійно визначено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 406,44грн. та військовий збір у розмірі 33,87грн. (а.с.23-27). Однак, відповідачем були порушені строки та повнота обсягів сплати зазначених зобов`язань, що підтверджується витягом з історії недоїмок (а.с.54), витягом інтегрованої картки відповідача з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с.10-11), витягом інтегрованої картки відповідача з військового збору (а.с.9).
Крім того, стаття 223 ПК України визначає порядок складення та подання декларації з акцизного податку. Так, пунктами 223.1, 223.2 ПК України визначено, що базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5 1, 215.3.5 2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до п.222.3.1 ПК України суми податку перераховуються до бюджету суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.
Як встановлено судом позивачем було подано:
- розрахунок №1427 від 16.01.2018, яким самостійно визначено грошове зобов`язання у розмірі 732,00грн. (а.с.33);
- розрахунок №5497 від 16.02.2018, яким самостійно визначено грошове зобов`язання у розмірі 687,00грн. (а.с.34);
- розрахунок №6952 від 20.03.2018, яким самостійно визначено грошове зобов`язання у розмірі 553,00грн. (а.с.35);
- розрахунок №8836 від 20.04.2018, яким самостійно визначено грошове зобов`язання у розмірі 595,00грн. (а.с.36);
Однак, відповідачем були порушені строки та повнота обсягів сплати зазначених зобов`язань, що підтверджується витягом з історії недоїмок (а.с.54), витягом інтегрованої картки відповідача з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с.12-15).
Відповідно до п.п.14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом вважається податковим боргом.
Грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування у загальному розмірі 3302,60грн. (з урахуванням часткової сплати у розмірі 1,91грн.), з військового збору у розмірі 33,87грн., та з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 8100,22грн., згідно приписів п.54.1. ст.54 Податкового кодексу України вважаються узгодженими, та відповідно до п.п.14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України набули статусу податкового боргу.
Таким чином, станом на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 3302,60грн., з військового збору у розмірі 33,87грн. та з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 8100,22грн. Доказів на спростування вказаного до суду надано не було.
Крім того, відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
За приписами п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується: зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
Судом встановлено, що 08.12.2017 уповноваженою особою контролюючого органу було проведено камеральну перевірку своєчасності подання декларації акцизного податку.
Вказане податкове повідомлення-рішення, як вбачається з позову, відповідачем не оскаржувалось, заперечень з цього приводу не надано. Враховуючи приписи ст.56.17 ст. 56 ПК України дана сума є узгодженою, однак, зобов`язання, визначене вказаним податковим повідомленням-рішенням, сплачено також не було. Станом на день розгляду справи, згідно витягу з історії недоїмок (а.с.54), витягу інтегрованої картки відповідача з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с.12-15) сума штрафної санкції з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, складає 170,00грн.
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування - у розмірі 3302,60грн. за основним платежем;
- з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - у розмірі 33,87грн. за основним платежем;
- з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - у загальному розмірі 8270,22грн., в т.ч. за основним платежем - 8100,22грн. та штрафні санкції - 170,00грн.
З урахуванням приписів п.п.14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України вказана заборгованість відповідача набула статусу податкового боргу.
Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З метою погашення податкового боргу позивачем було сформовано податкову вимогу форми "Ю" від 18.04.2018 №7624-17 (а.с.43), яка була надіслана за адресою ОСОБА_1 , зазначеною в реєстрі територіальної громади відділу реєстру територіальної громади Управління адміністративних послуг Роменської міської ради (а.с.49), рекомендованим листом (а.с.43).
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Поштове відправлення із вимогою було повернуто із зазначенням поштовим відділенням причин невручення "за зазначеною адресою не проживає" (а.с.44). Відтак, з урахуванням п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України податкова вимога вважається такою, що вручена, однак, вжиті заходи не сприяли погашенню податкового боргу.
Пунктом 41.2 ст. 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.12.2019.

Суддя І.Г. Шевченко