Справа № 161/4656/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10646/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

представників позивача Мелько В.В., Лікунов Б.О.

представника відповідача Романчук А.Я.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року (головуючий суддя: Ксензюк А.Я., місце ухвалення м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії стосовно відмови в перерахунку індексації пенсії відповідно до вимог законодавчих актів щодо індексації та проведенні компенсації перерахованої індексації і донарахованої пенсії внаслідок втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно з нормативними актами про компенсацію доходів при здійсненні перерахунку пенсії та виплат донарахованих сум, відповідно до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 161/5708/14-а; зобов`язати здійснити перерахунок індексації виплат пенсії згідно вимог Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) за період з 27 березня 2014 року по даний час з урахуванням моменту фактичної виплати донарахованих сум пенсії на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 161/5708/14-а, встановивши початковий (базовий) місяць індексації з 01 квітня 2014 року, а також провести компенсацію перерахованої індексації і донарахованої пенсії внаслідок порушення строків їх виплати згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) за період з 01 квітня 2014 року до моменту реальної виплати, а також здійснити виплату зазначених коштів.

Обґрунтовує позов тим, що позивачка перебуває на обліку у відповідача, як одержувач пенсії за віком. Пенсія призначена 14 квітня 2005 року відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII). Після звільнення з роботи з посади начальника відділу Волинського обласного центру зайнятості, у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на держслужбі їй було проведено перерахунок пенсії з 31 грудня 2010 року, згідно зі статтею 37-1 Закону № 3723-XII. У травні 2015 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2015 року був проведений повторний перерахунок пенсії на підставі тієї ж норми у тому ж відсотковому розмірі, але із включенням до розрахунку розміру матеріальної та соціальної допомоги, а також індексації. Реальна виплата коштів за постановою суду відбулася одноразово у травні 2015 року за період з 27 березня 2014 року по травень 2015 року. У зв`язку з цим, на думку позивача, з квітня 2014 року відповідач зобов`язаний був провести належну індексацію її пенсії, а також компенсацію доходів внаслідок порушення строків їх виплати. Однак, вимог законодавства не виконав і по даний час. В лютому 2017 року вона зверталася до відповідача з заявою щодо здійснення дій по перерахуванню пенсії щодо її індексації та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Однак, отримала відмову, вказані дії відповідача вважає протиправними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що таке винесене з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач, 01.11.2019 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивачем 07.11.2019 подано клопотання про заміну відповідача на його правонаступника.

У судовому засіданні 03.12.2019, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв`язку з реорганізацією Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, у цій справі необхідно замінити відповідача на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, а тому клопотання задовольнив.

Представники позивачки Мелько В.В., Лікунов Б.О. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просили апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача Романчук А.Я., у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки підстави для встановлення базового місяця для проведення індексації пенсії з квітня 2014 року, тобто місяця з якого було проведено перерахунок пенсії на виконання судового рішення, відсутні, отже здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян без перегляду їх мінімального розміру.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо позовних вимог про перерахунок індексації пенсії відповідно та зобов`язання здійснити перерахунок індексації виплат пенсії згідно вимог Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 27 березня 2014 року по даний час з урахуванням моменту фактичної виплати донарахованих сум пенсії на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 161/5708/14-а, то суд апеляційної інстанції вважає, що такі задоволенню не підлягають.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, як одержувач пенсії за віком. Пенсія призначена 14 квітня 2005 року відповідно до Закону № 3723-XII.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 161/5708/14-а (876/5704/14) адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії задоволено частково; визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку стосовно не включення ОСОБА_1 до складових заробітної плати для перерахунку пенсії як державному службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації неправомірними; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця з розрахунку 85% від сум її заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації з 27 березня 2014 року з врахуванням виплачених сум; в решті позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення від 05 березня 2015 у справі № 161/5708/14-а (876/5704/14) було виконано, що не заперечується сторонами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 727/5413/17, від 04 травня 2018 року у справі № 688/213/17, від 26 червня 2018 року у справі № 497/4/17, під «підвищенням пенсії» розуміється тільки таке збільшення суми нарахування, яке здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тобто випадки, коли пенсія була неправомірно недонарахована і в подальшому на підставі рішення суду нарахована в належному обсязі, не належать до «підвищення пенсії» в розумінні пункту 5 Порядку № 1078.

Отже, здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду, не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян, без перегляду їх мінімального розміру, оскільки фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Перерахунок пенсії з урахуванням спірних складових є відновленням порушеного права позивачки на отримання належної виплати в розмірі, встановленому Законом, та не може бути підставою для здійснення нової індексації із застосуванням нового рівня споживчих цін та відповідно для встановлення нового базового місяця для проведення індексації пенсії.

Разом з цим, підставами для проведення визначення розміру споживчих цін для здійснення індексації із встановленням відповідного базового місяця, є: 1) перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, визначеного Порядком 1078, 2) факт підвищення сум доходів громадян.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 101 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено.

У разі коли в результаті перерахунку пенсій за рішеннями судів, які набрали законної сили, виплати перерахованих сум до пенсії фактично не здійснені і строки їх виплати не визначені, місяць, в якому значення індексу споживчих цін було прийнято за 1 або 100 відсотків, для визначення індексації пенсії не змінюється.

Враховуючи викладене, підстави для встановлення базового місяця для проведення індексації пенсії квітня 2014 року, тобто місяця з якого було проведено перерахунок пенсії на виконання судового рішення, відсутні, оскільки здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії на виконання рішення суду не може слугувати підставою для здійснення нового нарахування споживчих цін для проведення індексації у зв`язку із зростанням доходів громадян без перегляду їх мінімального розміру, так як фактично збільшення доходів позивача в контексті приписів законодавства про порядок підвищення пенсійного забезпечення та індексацію доходів громадян не відбулось.

Відповідно до Порядку № 1078 в редакції від № 1013 від 09.12.2015 та змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції № 911-VIII від 24.12.2015, сума індексації станом на 31.12.2015 становить 174,10 грн визначена відповідно до порогу 101%. Сума індексації нарахована та виплачена позивачці в розмірі 1189 грн 12 коп за період з березня 2014 року по квітень 2015 року включно, що підтверджується довідкою № 26715/02-39 від 09.12.2019, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області на вимогу апеляційного суду.

Отже, підстави для нарахування та виплати суми індексації ОСОБА_1 відсутні, оскільки такі відповідачем нараховані та виплачені в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17) було сформовано правовий підхід застосування, зокрема, положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159. У вказаних постановах міститься правовий висновок про те, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частину доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Аналізуючи вказану норму, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Як вже зазначалося постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі № 161/5708/14-а (876/5704/14) адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії задоволено частково; визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку стосовно не включення ОСОБА_1 до складових заробітної плати для перерахунку пенсії як державному службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації неправомірними; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в місті Луцьку провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця з розрахунку 85% від сум її заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації з 27 березня 2014 року з врахуванням виплачених сум; в решті позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення від 05 березня 2015 у справі № 161/5708/14-а (876/5704/14) було виконано 30.04.2015, що сторонами не заперечується, отже компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати необхідно здійснити за період з 27.03.2014 по 30.04.2015.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в письмових поясненнях від 09.12.2019 представником позивача надано детальний розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, який відповідачем в ході судового розгляду належними та допустимими доказами не спростовано, суд апеляційної інстанції вважає, що таку компенсацію необхідно зобов`язати відповідача виплати за період з 27.03.2014 по 30.04.2015 в сумі 2005 грн 21 коп.

З вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, оскільки підстав для нарахування та виплати суми індексації ОСОБА_1 відсутні, так як, такі відповідачем нараховані та виплачені в повному обсязі. Однак, оскільки пенсійним органом порушено строки виплати доходів, то в цій частині позов в сумі 2005 грн 21 коп щодо компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, необхідно задовольнити.

Крім цього, оскільки, під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, на користь позивача в сумі 768 грн

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі № 161/4656/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позову про проведення та виплати компенсації втрати частини грошових доходів ОСОБА_1 згідно Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в проведені та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у відповідності Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, у відповідності Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 27.03.2014 по 30.04.2015 в сумі 2005 грн 21 коп (дві тисячі п`ять гривень двадцять одну копійку).

У решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі № 161/4656/17 залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ - 13358826) судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 768 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 21.12.2019.