Справа № 520/8291/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2019 р. справа № 520/8291/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кіт С.В., представника позивача - Кутового Г.І., представника відповідачів - Білокінь С.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ФОРТПОСТ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

встановив:

Позов прийнято до розгляду ухвалою від 23.08.2019 року.

Судові засідання у підготовчому провадженні призначались на 12.09.2019р., 10.10.2019р., 24.10.2019 року, 07.11.2019 року, 19.11.2019 року.

Ухвалою суду від 12.09.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ДПС у Харківській області про заміну відповідача по справі та задоволено клопотання представника позивача про залучення другого відповідача ГУ ДПС у Харківській області.

Протокольною ухвалою суду від 10.10.2019 року продовжено підготовче провадження на 30 днів.

Представники учасників справи надали пояснення про те, що правові позиції сторін (як вимоги позову, так і заперечення проти позову) сформульовані остаточно, усі доводи наведені, а докази подані.

Тому 19.11.2019 року судом була постановлена усна ухвала із занесенням про протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті на 10.12.2019 року.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Фортпост» у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області за № 5729 від 14.08.2019 року.

Підставами позову є доводи про те, що усі правочини між платником податків та контрагентами є дійсними і законними, підстав для перевірки господарських операцій у межах цих правочинів не має, письмовий запит контролюючого органу складений неналежно, бо не містить посилань на суть порушення закону, відмова платника від проведення перевірки вчинена на визначених законом обставинах.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області правом надати письмовий відзив на адміністративний позов не скористався.

Відповідач, Головне управління ДПС України у Харківській області з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що в діяльності платника виявлені ознаки порушення податкової дисципліни. Складений запит відповідав усім вимогам закону. Платник витребуваних контролюючим органом документів та пояснень не надав. Недопуск до проведення перевірки є протиправним.

Суд, вивчивши доводи позову, заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, виконавши вимоги процесуального закону стосовно збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідачем, ГУ ДФС у Харківській області як контролюючим органом було складено письмовий запит від 27.06.2019 р. №31727/10/20-40-14-11-16 з приводу надання пояснень та їх документальних підтверджень по взаємовідносинам ТОВ "Торговий дім "ФОРТПОСТ" з контрагентами з ТОВ «Нортлейк» та ТОВ «Орланд Груп». (а.с.43)

Згаданий запит містить посилання на конкретний звітний податковий період з ПДВ березень по грудень 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «Нортлейк та серпень грудень 2017 року, січень лютий 2018 року по взаємовідносинам з ТОВ «Орланд Груп», конкретних контрагентів платника, джерела одержання податкової інформації: а саме, даних Єдиного реєстру податкових накладних, інформаційних баз даних ДФС України, протокол допиту ОСОБА_1 від 14.01.2019 року у кп № 0001273 від 30.10.2018 року з ч.3 ст. 191 ККУ директора ТОВ «Нортлейк» ( код 40044609, ТОВ « Орланд Груп» ( код 40880259 щодо непричетності до фінансово господарської діяльності вказаного підприємства», суть сумнівів контролюючого органу у додержанні особою податкової дисципліни. (а.с. 43-45)

Запит було направлено за належною податковою адресою платника у розумінні ст.ст.42 і 45 Податкового кодексу України до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та одержано платником відповідно. ( а.с. 42)

Ці обставини позивачем не заперечуються і не спростовуються.

Листом від 08.07.2019 р за вих.№08/07-1 платник відмовив у виконанні владних приписів означеного запиту контролюючого органу.( а.с. 38-41)

14.08.2019 р. владним суб`єктом було видано наказ № 5729 про призначення документальної позапланової виїзну перевірки ТОВ «Торговий Дім «Фортпост» по взаємовідносинам з ТОВ «Нортлейк» та ТОВ «Орланд Груп». (а.с. 36-37)

15.08.2018р. платник вчинив відмову від проведення перевірки.(а.с. 32-34)

Перевіряючи відповідність закону оскарженого наказу владного суб`єкта, суд зазначає, що з 01.01.2011р. правовідносини з приводу здійснення контролюючими органами контролю за додержанням особою податкової дисципліни у спосіб проведення податкових перевірок унормовані, насамперед, приписами ст.ст.73-81 Податкового кодексу України.

Суд відзначає, що письмовий запит контролюючого органу у даному конкретному випадку узгоджується з вимогами ст.73 Податкового кодексу України, позаяк містить посилання на взаємовідносини з конкретними контрагентами у розрізі конкретних звітних податкових періодів справляння ПДВ, на протокол допиту Пастухова М.С. директора ТОВ «Нортлейк» ( ) та ТОВ «Орланд Груп» ( ) та опрацьовані дані Єдиного реєстру податкових накладних на наявність взаємовідносин ТОВ «ТД Фортпост» з вказаними контрагентами. А отже, з достатньою поза розумним сумнівом деталізацією розкриває джерела одержання податкової інформації з ознаками порушення особою податкової дисципліни та суть ймовірного (можливого) порушення особою закону.

Існування у розпорядженні контролюючого органу об`єктивних даних, котрі б однозначно усували ці сумніви, до матеріалів справи жодною особою не подано.

Відмова платника податків від виконання владних приписів запиту контролюючого органу про подання письмових пояснень і документів віднесена законодавцем до правових підстав видання рішення про призначення перевірки як за п.78.1.1. ст.78 Податкового кодексу України, так і за п.78.1.4 ст.78 Податкового кодексу України.

Оскаржений наказ про призначення перевірки було видано владним суб`єктом з посиланням на п.78.1.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що згідно з абз.2-3 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України вимогами до форми та змісту направлення на перевірку визначені: 1) підпис керівника контролюючого органу (заступника керівника чи уповноваженої особи), 2) печатка контролюючого органу, 3) дата видачі направлення, 4) найменування контролюючого органу, 5) реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, 6) найменування та реквізити суб`єкта перевірки або об`єкта перевірки, 7) мета перевірки, 8) вид перевірки, 9) підстави перевірки, 10) дата початку перевірки, 11) тривалість перевірки, 12) посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку; а вимогами до форми та змісту наказу про призначення перевірки визначені: 1) підпис керівника контролюючого органу (заступника керівника чи уповноваженої особи), 2) печатка контролюючого органу, 3) дата видачі, 4) найменування контролюючого органу, 5) найменування та реквізити суб`єкта перевірки або адреса об`єкта перевірки, 6) мета перевірки, 7) вид перевірки, 8) підстави перевірки, 9) дата початку перевірки, 10) тривалість перевірки, 11) період діяльності, який підлягає перевірці.

Таким чином, зміст та оформлення указаного наказу не суперечать положенням ст.ст.78 і 81 Податкового кодексу України, адже містять посилання на приводи та підстави (як юридичні,так і фактичні) призначення перевірки.

Отже, за подією видання оскарженого наказу платник податків не поставлений владним суб`єктом у невизначене правове становище.

Підсумовуючи викладене вище, суд доходить до переконання про відсутність законодавчо визначених підстав для скасування оскарженого наказу з приводу призначення податкової перевірки.

За приписами абз.5 п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки є: 1) непред`явлення або направлення на перевірку, або копії наказу про призначення перевірки, або службового посвідчення, 2) ненадіслання копії наказу про призначення перевірки, 3) пред`явлення оформлених без додержання вимог закону або направлення на перевірку, або копії наказу про призначення перевірки, або службового посвідчення.

Суд відзначає, що абз.6 п.п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України містить імперативне застереження, відповідно до якого відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Окремо суд зауважує, що платник податків у порядку абз.6 п.п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України має право оцінювати на відповідність закону документи контролюючого органу відносно призначення та проведення перевірки виключно у межах параметрів (ознак) за зовнішнім оформленням, а незгода платника з суттю підстав для призначення перевірки не є підставою для відмови у допуску працівників контролюючого органу до перевірки, позаяк підстави для перевірки визначені зовсім іншими нормами закону, а саме: ст.ст.75, 77, 78, 80 Податкового кодексу України.

Розв`язуючи спір, суд бере до уваги, що закон не містить ані визначення, ані будь-яких кваліфікуючих ознак діяння платника з приводу відмови від перевірки чи не допуску до перевірки.

Проте, подія відмови від проведення перевірки визнана самим платником при звернені до суду, а відтак, не підлягає додатковому доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписи ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України вимагають від адміністративного суду забезпечити захист прав та інтересів невладного суб`єкта.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України.

Тому факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах не знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для відхилення заявлених вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз`яснити, що скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення у повному обсязі виготовлено у порядку ч.3 ст.243 КАС України 20.12.2019р.

Суддя О.В. Старосєльцева