Справа № 640/6150/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2019 року № 640/6150/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
ДоДепартаменту захисту економіки Національної поліції України Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України
провизнання протиправними та скасування наказів
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач 1/Департамент) та Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - відповідач 2/УЗЕ в Київській області) про визнання протиправними та скасування наказів відповідача 2 від 10.01.2019 р. № 4 та від 11.02.2019 р. № 11; стягнення з відповідача 1 на користь позивача суму завданої моральної шкоди, у розмірі 10 (десяти) мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.04.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних наказів, оскільки останні винесені за відсутності відповідних повноважень у відповідача 2, оскільки на думку позивача, УЗЕ у Київській області не є територіальним (відокремленим) підрозділом.

Відповідачі в письмових відзивах на позов вказали про відповідність оскаржуваних наказів вимогам чинного законодавства.

Як зазначено позивачем, 14.03.2019 р. останнім подано адміністративний позов до Окружного адміністративного суду м. Києва з вимогами до Департаменту захисту економіки Національної поліції України та Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, однак ухвалою суду від 19.03.2019 р. по справі № 640/4358/19 адміністратвиний позов ОСОБА_1 повернуто.

Відповідно до частин 1-3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

До сектору забезпечення діяльності управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки надійшла доповідна записка завідувача канцелярії цього управління Абдуліної О.В. від 03.01.2019 р. № 42/93/109/03-2019 щодо порушення вимог обліково-реєстраційної дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 , заступником начальника міжрайонного відділу № 1 (Бровари) зазначеного управління, у зв`язку із чим Управлінням захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 10.01.2019 р. № 4 прийнято наказ «Про призначення та проведення службового розслідування».

В ході службового розслідування встановлено, що капітаном поліції ОСОБА_1 з серпня 2018 року не виконується вхідна кореспонденція, звернення громадян та доручення інших підрозділів НПУ.

За результатами службового розслідування встановлено, що основною причиною допущених капітаном поліції ОСОБА_1 недоліків є його особиста безвідповідальність та неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків.

У зв`язку із викладеним, 11.02.2019 р. відповідачем 2 винесено наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УЗЕ в Київській області» № 11, відповідно до якого, за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилось в порушенні службової дисципліни та неналежному виконанні покладених завдань і функцій з протидії злочинності у сферах та галузях економіки, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, заступнику начальника міжрайонного відділу № 1 (Бровари) управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітану поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Не погоджуючись із вказаними наказами, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію України», національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію України», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 р. № 830 «Про утворення територіального органу Національної поліції» утворено як юридичну особу публічного права Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 р. № 81 затверджено Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі-Положення № 81), відповідно до якого, Департамент захисту економіки Національної поліції України (далі ДЗЕ, Департамент) є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, інші печатки та штампи (за потреби), бланки зі своєю повною та скороченою назвами, необхідні для здійснення поточної діяльності (п. 7 р. 5 Положення № 81).

Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 р. № 1 затверджено, зокрема структуру територіальних органів поліції, серед яких є Департамент захисту економіки НП України (у складі кримінальної поліції).

Відповідно до зазначеної структури Департамент захисту економіки НП України має апарат та територіальні (відокремлені) підрозділи в областях та в м. Києві.

Згідно із п. 1 Положення про управління захисту економіки в Київській області Департаменту Департамент захисту економіки НП України (далі-Положення № 3), затвердженого наказом останнього від 16.11.2015 р. № 3, УЗЕ в Київській області Департаменту є структурним (відокремленим) підрозділом Департаменту та згідно із законодавством здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до п. 4 р. 5 Положення № 3, начальник управління, зокрема здійснює безпосереднє керівництво діяльністю УЗЕ, організовує виконання покладених на нього завдань, та несе персональну відповідальність за неналежне виконання завдань і функцій управління; забезпечує контроль за дотриманням працівниками управління трудової дисципліни та законності; в межах наданих повноважень вирішує питання про притягнення працівників управління до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 5 Переліку посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженого наказом Національної поліції України від 04.10.2018 р. № 929, встановлено, що начальники територіальних (відокремлених) підрозділів міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, компетенція яких поширюється на одну чи декілька областей, а також м. Києва (за виключенням органів поліції охорони) мають повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень до підлеглих працівників у вигляді зауважень, доган і сурових доган.

Відтак, з викладеного вбачається наявність у начальника УЗЕ в Київській області повноважень щодо накладення на підлеглих працівників управління дисциплінарних стягнень, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача та правомірності винесених наказів.

При цьому, позивачем не зазначено жодного доводу щодо протиправності накладення самого стягнення у вигляду догани, доказів належного виконання своїх службових обов`язків у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 77, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко