Справа № 160/12531/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 грудня 2019 року Справа 160/12531/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Едуард Олегович, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з вимогами:

- визнати бездіяльність Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця м. Гюмрі, Вірменія;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надати дозвіл на імміграцію в Україні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця м. Гюмрі;

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області документувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця м. Гюмрі, посвідкою на постійне проживання в Україні.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що дана позовна заява подана з порушенням вимог закону.

Згідно визначення, наданого у пункті 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У відповідності до частини першої статті другої Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно вимоги пункту 4 та 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Верховний Суд України у постанові від 29.06.2014 року звернув увагу, що не зважаючи, що за змістом статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, однак суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною.

Так, предметом оскарження є бездіяльність Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо не розгляду питання про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, уродженця м. Гюмрі, Вірменія. Проте суд вказує, що поданий позов не містить належних обставин та дати, з якої триває така бездіяльність.

Суд зазначає, що позивач, вказуючи про допущену Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області бездіяльність, посилається на висновок від 14.08.2007 року.

Разом з тим, докази відповідного звернення ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області матеріали позовної заяви не містять.

Таким чином, позивачем не доведено вчинення відповідних дій - звернення до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з метою отримання дозволу на імміграцію в Україні, наслідком яких може бути встановлення допущеної протиправної бездіяльності з боку Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Отже, зважаючи на відсутність підтвердження звернення ОСОБА_1 з метою отримання дозволу на імміграцію в Україні, неможливо стверджувати про допущення бездіяльності та наявність відповідного спору щодо бездіяльності Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Інших мотивів, з яких позивач дійшов висновку про існування підстав припускати, що Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області допущено бездіяльність, не наведено.

Таким чином, зазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не виконано. Отже, позивачу, шляхом складання уточненої позовної заяви, слід конкретизувати свої позовні вимоги, склавши позов у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, із викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; наданням до позовної заяви всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також суд зауважує, що згідно частин 1, 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач, вказуючи про допущену Головним управлінням державної міграційної служби України в Дніпропетровській області бездіяльність, посилається на висновок від 14.08.2007 року.

Проте з позовом ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 12.12.2019 року, про що свідчить відбиток штемпелю на позовній заяві.

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк, встановлений для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду дій та підтверджені належним чином.

Згідно частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, позивачу слід подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для поновлення строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом складання уточненої позовної заяви, в якій слід конкретизувати свої позовні вимоги, склавши позов у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, із викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; наданням до позовної заяви всіх наявних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для поновлення строку та докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 2, частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про залишення позовної заяви з руху невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Е.О. Юрков