Справа № 686/22113/19
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/22113/19 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач - Охрімчук І.Г.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року (повний текст рішення складено 25.09.2019 року, м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до оловного управління Національної поліції в Тернопільській області, Лановецького відділення поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 капрала поліції Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Вівюрка Олега Миколайовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що постановою серії ДПО 18 № 085815 від 08.08.2019 року відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 122 КУПАП, в якій зазначено про те, що він порушив пп. «в» п. 8.4. ПДР України, оскільки не виконав вимогу дорожнього знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено», здійснив подальший рух в зоні дії знаку по вул. Незалежності у м. Ланівці.

Позивач не заперечує, що у визначений у постанові час і дату дійсно керував транспортним засобом вказаним у постанові, проте Правил дорожнього руху не порушував. Тому як жодних дорожніх знаків, що забороняли або обмежували рух вантажних автомобілів на його шляху не було. Відповідачем також не доведено, що на шляху руху позивача був належним чином встановлений знак 3.3. Крім того, відповідно до абзацу 5 п. 3.43. розділу 33 ПДР України не поширюється дія знака 3.3 на транспортні засоби що обслуговують громадян, які проживають або працюють у даній зоні, а також на ТЗ, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Представник відповідача, у свою чергу, подав до суду першої інстанції відзив на позов в якому вказав, що вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення є безпідставними та такими що не підлягають до задоволення, справу попросив слухати за його відсутності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.09.2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Лановецького відділення поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 капрала поліції Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Вівюрка Олега Миколайовича про скасування постанови - задоволено. Постанову про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 085815 від 08.08.2019 року відносно ОСОБА_1 складеної за ознаками частини 1 статті 122 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач порушив норми ч. 1 ст. 122 КУпАП та норми ПДР та знехтував дією знаку 3.3 розділу 33.3, постанова винесена працівником органів і підрозділів Національної поліції, який має спеціальні звання, відповідно до покладених на нього повноважень та у встановлений законом спосіб, таким чином, на думку відповідача позов не підлягає задоволенню.

Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 року відкрито апеляційне провадження та призначено до апеляційного розгляду.

Відповідно до ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, колегія суддів вирішила проводити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 капралом поліції Лановецького відділення поліції Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області Вівюрком О.М. було складено постанову серії ДПО 18 № 085815 від 08.08.2019 року відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 122 КУПАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Винесена постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 порушив пп. «в» п. 8.4. ПДР України, оскільки не виконав вимогу дорожнього знаку «Рух вантажних автомобілів заборонено», здійснив подальший рух в зоні дії знаку по вул. Незалежності у м. Ланівці.

Вважаючи таку постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірність своїх дій, пов`язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ДПО 18 № 085815 від 08.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 225 грн. не доведена, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанови серії ДПО 18 №085815 від 08.08.2019 року та вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно пункту 8.4 Правила дорожнього руху дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі (пп. «в» п.8.4 ПДР).

До дорожніх заборонних знаків віднесено знак 3.3 розділу 33 ПДР «Рух вантажних автомобілів заборонено», згідно якому забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів. Разом з тим, пунктом 3.43 розділу 33 ПДР встановлено, що не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Одночасно передбачено, що зоною дії вказаного дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» є зона від місця його встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Не поширюється дія знаку на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення; на вантажні автомобілі, які мають скісну білу смугу на зовнішній бічній поверхні або перевозять групи людей.

У спірному випадку за поясненнями позивача встановлено, що ОСОБА_1 перевозив вантаж вантажоодержувачу за адресою: АДРЕСА_1 (ФОП ОСОБА_2 ), а тому як зазначив суд першої інстанції навіть за наявності забороняючого знаку 3.3 ПДР України, позивач мав право заїхати на територію вул. Незалежності у м. Ланівці, адже обслуговував підприємство, у позначеній зоні. Заїхав і виїхав з вул. Незалежності у м. Ланівці на найближчому перехресті відносно місця призначення.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ч. 1ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів, дослідивши в повній мірі матеріали справи та дійшла висновку, що в даному випадку, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які свідчать про наявності події та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які докази безпосереднього вчинення позивачем зазначеного правопорушення, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення судова колегія не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В даному випадку, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому постанова серії ДПО 18 № 085815 від 08.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 225 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно з`ясовано обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Капустинський М.М. Драчук Т. О.