Справа № 200/18416/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Дудко Ю.С.
позивача - ОСОБА_1 П.Л.
представника позивача - Дорошенка С.М.
представника відповідача - 1 - Лукіної А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Шуліки Станіслава Андрійовича інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровськ Департаменту ПП України, Кайтанюка Дениса Вячеславовича інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровськ Департаменту ПП України, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій та стягнення моральної та матеріальної шкоди, -
20.11.2018 ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до Дніпровського відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, Шуліки Станіслава Андрійовича інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровськ Департаменту ПП України, Кайтанюка Дениса Вячеславовича інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровськ Департаменту ПП України, в якому просив:
- визнати неправомірними діями - безпідставне складення 09.06.2018 о 23-15 год. інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро сержантом поліції Шулікою Сергієм Андрійовичем протоколу БД №159349 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_2 за порушення вимог п.2.5 ПДР, якого фактично не було;
- визнати неправомірними діями - безпідставне складення 09.06.2018 о 23-15 год. поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Денисом Вячеславовичем пояснень від особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як свідків порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 ПДР та скоєного ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, якого фактично не було;
- стягнути з Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, 20 800 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданих внаслідок неправомірних дій інспекторів патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Шуліки С. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та судові витрати у справі.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.06.2019 транспортний засіб, яким він керував у тверезому стані, буз зупинений відповідачем-1 з причини того, на думку відповідача-1, що задній номер на автомобілі має механічне пошкодження. Під час зупинки транспортного засобу з позивачем перебував на пасажирському сидінні громадянин ОСОБА_7 Відповідач-2 наполіг на необхідності перевірки даних номерних агрегатів на відповідність даним, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, на що позивач заперечував, проте підкорився вимозі та відкрив капот автомобіля. Відповідач-2 заявив позивачу, що, на його думку, останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_2 заперечував, однак, погодився видихнути вміст легень у запропонований пристрій «Драгер», який показав дані 0,02 проміле, тобто допустимий показник. Однак, відповідачі-2,3 на вимогу позивача відмовились скласти акт про відсутність вмісту алкоголю в крові та стали наполягати на проходженні медичного огляду у приймальному відділенні КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР на стан наркотичного сп`яніння, на що позивач погодився та прибув у приймальне відділення КЗ ДНД. В приймальному відділенні КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР позивач ще раз пройшов тестування огляд на стан сп`яніння, за результатами якого лікарем приймального відділення ОСОБА_8 було засвідчено допустимий показник 0,02 проміле. Від здачі позивачем біологічних зразків останній відмовився, оскільки не було направлення на медичний огляд встановленого зразка.
Повернувшись за місце зупинки позивача, відповідач - 3 заповнив бланки «Пояснення» від свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , а відповідач - 2 склав протокол БД №159349 про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до якого, на думку позивача, безпідставно вніс запис, що 09.06.2018 позивач порушив вимоги п. 2.5 ПДР: «керуючи 09.06.2018 близько 21-40 год. транспортним засобом «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпро з ознаками наркотичного сп`яніння- сповільненість мови та рухливості неприродна блідність. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР». На підставі цього відповідач - 2 вилучив у позивача посвідчення водія ВАЕ 332 482 та видав тимчасове посвідчення на управління транспортним засобом. Надалі відповідачі не затримували транспортний засіб позивача та не відстороняли його від керування. Посвідчення водія НОМЕР_2 332 482 було повернуто позивачу лише 12.10.2018.
Внаслідок неправомірних дій відповідачів - 2, 3 позивач отримав моральну шкоду, яка полягає у нервових переживаннях та відчутті приниження власної гідності, які він відчув, та матеріальну шкоду, яка складається із понесених витрат на професійну правову допомогу адвоката.
Позивач вважає, що відповідачі - 2,3 вчинили вищенаведені неправомірні дії оскільки був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Так, відповідачі - 2, 3 діяли не у спосіб, який передбачений законом, а саме, відмовились складати акт на місці зупинки про відсутність алкоголю в крові позивача, а надалі, щоб уникнути відповідальності за безпідставну його зупинку намагались провести медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, при цьому уникнули заповнення бланку «Направлення» встановленого зразка та надання його лікарю приймального відділення КЗ ДНД.
Крім того, позивач зазначив, що перед складенням протоколу о 23-15 год. відповідачі - 2, 3 незаконно примусили його повернутись на місце зупинки, де незаконно залучили в якості свідків осіб, які не були присутні на місці зупинки в проміжок часу з 21-30 год. до 21-40 год., щоб ті підписали бланки пояснень про те, чого не бачили.
Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав, свобод та законних інтересів.
29.11.2018 ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Томаш В.І. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
09.04.2019 до суду від представника позивача надійшло доповнення до адміністративного позову, в якому останній просив суд:
- визнати неправомірними діями - безпідставне зупинення 09.06.2018 близько 21-30 год. по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпро інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А. транспортното засобу «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 з надуманих причин та без наявних для того законних підстав;
- визнати неправомірними діями - безпідставну перевірку 09.06.2018 близько 21-30 по вул. Панікахі, 31г у м. Дніпропетровську інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою СА. номерних агрегатів транспортного засобу «Дєу Нубіра» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 - на відповідність даним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з надуманих причин, без наявних для того законних підстав;
- визнати неправомірною бездіяльністю - безпідставну відмову у складенні 09.06.2018 близько о 21-35 год. інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м.Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А., поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. Акту огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із відомостями про зафіксований пристроєм «Драгер» показник 0,02 проміле відносно ОСОБА_2 ;
- визнати неправомірними діями - безпідставне складення 09.06.2018 о 23-15 год. інспектором патрульної поліції 2 рота 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А. протоколу БД №159349 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 за порушення вимог п.2.5 ПДР, якого фактично не було;
- визнати неправомірними діями - безпідставне залучення 09.06.2018 о 23-15 год. поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. письмових пояснень від особи ОСОБА_3 , ОСОБА_9 в якості свідків порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 ПДР та адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якого фактично не було та складення від їхнього імені письмових пояснень;
- стягнути з Державної Казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, спрямованих на утримання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_2 10 000 грн. відшкодування моральної шкоди, 20 800 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданих внаслідок неправомірних дій інспекторів патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпропетровську Шуліки С.А., ОСОБА_6 , судові витрати.
28.05.2019 до суду від представника позивача надійшло доповнення до адміністративного позову шляхом викладення п. 6 прохальної частини адміністративного позову у наступній зміненій редакції: визнати неправомірними діями - вилучення 09.06.2018 о 23-15 год. інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержантом поліції Шулікою С.А., поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську інспектором патрульної поліції рядовим поліції Кайтанюком Д.В. у ОСОБА_2 посвідчення водія ВАЕ 332 482 без наявних для того законних підстав та його утримання до 12.10.2018.
У зв`язку з цим, викладений раніше текст п. 6 вважати п. 7.
28.05.2019 до суду від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне.
Так, 09.06.2018 екіпажем патрульної поліції у складі Шуліки С.А. та ОСОБА_6 був виявлений транспортний засіб, номерний знак якого мав пошкодження, у зв`язку з чим на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вказаний транспортний засіб було зупинено. При перевірці документів та спілкуванні з водієм, яким, як в подальшому з`ясовано, виявився позивач, було встановлено, що водій керував транспортним засобом перебуваючи з ознаками наркотичного сп`яніння.
Оскільки відповідно до розділу ХІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, огляд на стан наркотичного сп`яніння може бути проведений лише у відповідному закладі здоров`я та не може бути здійснений поліцейськими самостійно на місці зупинки транспортного засобу. У зв`язку із цим, всупереч поясненням позивача, викладеним в позовній заяві, оскільки поліцейські мали підстави вважати, що водій (позивач) знаходиться в стані саме наркотичного сп`яніння, огляд такого водія за допомогою спеціальних приладів поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу не проводився та, відтак, поліцейськими не складався відповідний акт огляду.
Представник відповідача - 1 зазначив, що наявність у позивача, як водія транспортного засобу, ознак наркотичного сп`яніння, про що зазначено і в рапорті, і в протоколі про адміністративне порушення, долученого позивачем до позовної заяви, зумовила виникнення у поліцейських обов`язку щодо проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.
Також, відповідно до розділу ХІ Інструкції поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Враховуючи, що санкція ст. 130 КУпАП, порушення якої було інкриміновано позивачу, передбачає, крім іншого, позбавлення права керування транспортними засобами відповідач при оформленні адміністративного матеріалу правомірно, з дотриманням вимог Інструкції, вилучив посвідчення водія позивача, зробивши відповідну відмітку у відповідному протоколі, та видав позивачу тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом до прийняття судом відповідного рішення по справі.
Щодо заподіяння позивача моральної шкоди діями відповідачів, то представник відповідача-1 вказав, що будь-яких доказів заподіяння такої шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями певних осіб та заподіянням такої шкоди позивачем не було надано, у зв`язку з чим, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є необгрунтованою та, на думку представника відповідача-1, не підлягає задоволенню.
01.07.2019 на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2019 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР було надано копію Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1622 від 09.06.2018 громадянина ОСОБА_2 та копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотично чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.06.2018.
07.08.2019 на виконання вимог ухвали суду від 11.07.2019 КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР було надано Акт медичного огляду №1622 від 09.06.2018, направлення на огляд водія від 09.06.2018, висновок щодо результатів медичного огляду від 09.06.2018.
17.09.2019 ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду було витребувано у КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР оригінал журналу реєстрації актів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за 2018 рік та копію даного журналу реєстрації для долучення до матеріалів справи.
01.10.2019 лікар КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР Стрижикурка А.Я., який був свідком у даній справі, надав суду копію журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для долучення до матеріалів справи.
У судовому засіданні 10.12.2019 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.
У судовому засіданні 10.12.2019 представник відповідача - 1 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідачі - 2, 3, 4, 5 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, оригінали яких містяться в матеріалах справи. Жодних заяв або клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням вищевикладеного, судом було ухвалено подальший розгляд справи здійснювати без участі відповідачів - 2, 3, 4, 5, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явились до суду без поважних причин.
Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.06.2018 екіпажем патрульної поліції у складі Шуліки С.А. та ОСОБА_6 здійснювалось патрулювання, під час якого був помічений транспортний засіб марки «DAEWOO Nubira», номерний знак якого мав пошкодження, у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб було зупинено.
Так, поліцейським 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області сержантом поліції С.А. Шулікою 09.06.2018 було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КЗ ДНД ДОР, а саме ОСОБА_2 , у зв`язку виявленими ознаки сп`яніння: сповільненість мови та рухливості, неприродна блідність.
В Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1622 від 09.06.2018, який було складено ОСОБА_8 , зазначено, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків.
Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.06.2018, ОСОБА_2 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння.
09.06.2018 о 23:15 год. поліцейським роти №2 батальйону №1 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шулікою С.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №159349, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом DAEWOO Nubira, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, сповільненість мови та рухливості, неприродною блідністю. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В протоколі також було повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться 04.07.2018 о 10:00 год. у приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57.
Відповідно до інформації з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №159349, у ОСОБА_2 було тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_2 332 НОМЕР_3 та надано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом ТД НОМЕР_4 .
Позивач вважає, що відповідачами - 3, 4 було безпідставно зупинено його транспортний засіб, неправомірно здійснено перевірку номерних агрегатів транспортного засобу, вчинено бездіяльність щодо відмови у складанні акту огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із відомостями про зафіксований пристроєм «Драгер» показник 0,02 проміле відносно позивача, безпідставно складено протокол 09.06.2018 БД №159349 та залучено письмові пояснення осіб в якості свідків, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (надалі - Інструкція № 1395) визначаються особливості оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена статтею 130 КУпАП.
Так, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що огляд на стан наркотичного сп`яніння може бути проведений лише у відповідному закладі охорони здоров`я та не може бути здійснений поліцейським самостійно на місці зупинки транспортного засобу.
У зв`язку з цим, суд не погоджується з доводами позивача щодо того, що відповідачами 3, 4 неправомірно було відмовлено у складенні акту про відсутність вмісту алкоголю в крові, оскільки, як вже було встановлено судом, поліцейські мали підстави вважати, що водій (позивач) знаходиться в стані саме наркотичного сп`яніння, та огляд такого водія за допомогою спеціальних приладів поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу не проводився.
Достатніми підставами вважати, що особа знаходиться в стані наркотичного сп`яніння є ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).
Відповідно до п. 2 та 4 Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Тож, наявність у позивача як водія транспортного засобу ознак наркотичного сп`яніння, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, зумовила виникнення у поліцейських обов`язку щодо проведення огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я відмовився, про що були відібрані відповідні пояснення свідків, які в подальшому були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Однак, позивачем у судовому засіданні були надані пояснення стосовно того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а просто фізично не зміг здати біологічне середовище (сечу) для проведення даного аналізу.
Судом, задовольняючи клопотання представника позивача, було викликано у судове засідання для надання пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .
Так, свідками у судовому засіданні на запитання сторін були надані пояснення стосовно фізичного стану позивача, в якому він знаходився під час зупинки інспекторами патрульної поліції.
Свідками було зазначено, що ОСОБА_2 під час зупинки інспекторами патрульної поліції його транспортного засобу вів себе адекватно та не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, однак мав блідий колір шкіри, який міг бути викликаний зниженням артеріального тиску або втомою.
Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є визнання неправомірними дій відповідачів - 3, 4 стосовно саме зупинки транспортного засобу позивача та подальших їх дій, пов`язаних зі складанням 09.06.2018 протоколу БД №159349 про адміністративне правопорушення, а тому суд не бере до уваги пояснення свідків щодо фізичного стану, в якому перебував позивач під час зупинки його транспортного засобами інспекторами патрульної поліції, оскільки вони не стосуються предмету спору в даній справі.
Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що 27.09.2019 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Розділом II Інструкції встановлені вимоги до оформлення протоколів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до яких протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 130 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є одним з можливих доказів по справі про адміністративне правопорушення, який поряд з іншими доказами, як то пояснення свідків чи висновок лікаря, призначений для встановлення дійсних обставин справи судом, до якого для подальшого розгляду та прийняття рішення надсилається зібраний уповноваженою особою адміністративний матеріал. При цьому такий адміністративний матеріал підлягає подальшому розгляду та оцінці судом в сукупності з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, після чого на підставі повного та об`єктивного дослідження обставин справи суд приймає рішення щодо наявності чи відсутності в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого адміністративного правопорушення та, відповідно, щодо необхідності притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, відповідно до розділу XI Інструкції поліцейські тимчасово вилучають посвідчення водія за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене КУпАП, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення. До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення. Посвідчення водія вилучається до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що санкція ст. 130 КУпАП, порушення якої було інкриміновано позивачу, передбачає, крім іншого, позбавлення права керування транспортними засобами відповідач при оформленні адміністративного матеріалу правомірно, з дотриманням зазначених вимог Інструкції, вилучив посвідчення водія позивача, зробивши відповідну відмітку у відповідному протоколі, та видав позивачу тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом до прийняття судом відповідного рішення по справі.
Отже, оскільки свідками у судовому засіданні були надані пояснення стосовно саме фізичного стану позивача, під час зупинення його транспортного засобу інспекторами патрульної поліції, суд не бере до уваги такі пояснення, оскільки предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідачів - 3, 4 під час зупинки транспортного засобу позивача та подальших їх дій, пов`язаних зі складанням 09.06.2018 протоколу БД №159349 про адміністративне правопорушення.
Щодо правомірності дій відповідачів 3, 4 під час зупинки транспортного засобу позивача, свідки зазначили, що інспектори патрульної поліції вели себе з позивачем грубо та не зовсім коректно.
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що під час оформлення адміністративного матеріалу за ст. 130 КУпАП відносно позивача поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений тим законодавством.
Так, поліцейськими відносно позивача були вчинені певні процесуальні дії, направлені на фіксацію ознак адміністративного правопорушення й збір доказів наявності такого правопорушення та визначені нормами чинного законодавства, з метою реалізації повноважень поліції, забезпечення повного та об`єктивного розгляду уповноваженим органом питання щодо наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та необхідності його притягнення до адміністративної відповідальності.
А відтак, такі дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, натомість такі дії поліцейських є законними, оскільки вчинені на підставі та у відповідності до зазначених вище норм чинного законодавства.
Отже, враховуючи викладене, на відповідачів не може бути покладено й обов`язку щодо відшкодування шкоди, яка нібито була завдана такими діями.
Суд зауважує, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2018, на яку посилається позивач в своєму позові обґрунтовуючи незаконність дій відповідачів, не встановлює факту незаконності складення відповідачами відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до вказаного судового рішення справа закрита у зв`язку з недоведеністю вини позивача в інкримінованому правопорушенні, а не у зв`язку із встановленням судом відсутності факту відмови позивача від проведення вказаного огляду.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що судом так і не було встановлено та матеріалами справи не підтверджено той факт, чи був все ж таки позивач в стані наркотичного сп`яніння чи ні, оскільки дослідження аналізу на підтвердження такого стану позивача так і не відбулось.
Щодо посилань представника позивача на те, що лікар ОСОБА_8 не заперечує той факт, що в Журналі про отримання висновку №1622 відповідачами відсутні записи на сторінці 11 Журналу, то суд зазначає, що позивачем у прохальній частині адміністративного позову не ставилось жодних вимог до даного лікаря та він не є відповідачем у цій справі, а тому судом не беруться до увагу такі посилання представника позивача.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Стаття 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оскільки в судом не встановлено протиправності дій відповідачів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.
За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд зазначає, що відповідачами було доведено правомірність своїх дій. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 грудня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко