Справа № 1.380.2019.006230
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.006230
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 грудня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача не прибув

представник третьої особи не прибув

розглянув у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 .

В с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії сьомого демократичного скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 673 від 22 травня 2019 року якою встановлено межі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по існуючих межах земельної ділянки згідно проведених обмірів ліцензованою організацією ПВФ «Землі Прикарпаття» в місті Добромиль по вулиці Хирівська, 11 загальною площею 0,10 га;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 674 від 22 травня 2019 року «Про внесення змін у рішення № 634 від 22.02.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва» якою вирішено внести зміни у п.1 п.2 даного рішення та викласти в наступній редакції: Надати дозвіл гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Добромилі по вулиці Хирівська загальною площею - 0,0404 га.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2017, є власником однієї другої частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.10.2008 по справі № 2-215/2008, а саме: житлова кімната 30,0 кв.м., кухня 13,5 кв.м. Для спільного користування: коридор 10,0 кв.м., коридор 6,9 кв.м., ванна кімната 5,9 кв.м., крильце, підвал, стодола 17,8 кв.м., кладова 7,0 кв.м., стайня 22,2 кв.м. Зазначає, що рішенням 38 сесії сьомого демократичного скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 673 від 22 травня 2019 року встановлено межі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по існуючих межах земельної ділянки згідно проведених обмірів ліцензованою організацією ПВФ «Землі Прикарпаття» в місті Добромиль по вулиці Хирівська, 11 загальною площею 0,10 га. Однак, житловий будинок з надвірними господарським спорудами знаходиться за поштовою адресою в АДРЕСА_1 . 01 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась на адресу Добромильського міського голови Старосамбірського району Львівської області з метою надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо передачі земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Добромиль по вулиці Глухого, орієнтовною площею 0,06 га. Дана земельна ділянка знаходиться біля житлового будинку № АДРЕСА_1 Добромиль і використовується співвласниками даного будинку ( ОСОБА_2 1 АДРЕСА_2 будинку, АДРЕСА_3 2 частина будинку ОСОБА_1 ). Рішенням 38 сесії сьомого демократичного скликання Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області № 674 від 22 травня 2019 року «Про внесення змін у рішення № 634 від 22.02.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва» вирішено внести зміни у п.1 п.2 даного рішення та викласти в наступній редакції: 1. Надати дозвіл гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Добромилі по вулиці Хирівська загальною площею - 0.0404 га. Однак позивач зазначає, що земельна ділянка щодо відведення у власність для ведення садівництва розташовано поруч із земельною ділянкою цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та надвірних господарських будівель у місті Добромиль по вулиці АДРЕСА_1 Старосамбірського АДРЕСА_1 , а не по вулиці Хирівській в місті Добромиль Старосамбірського району Львівської області.

Ухвалою суду 28.11.2019 відкрито провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких зводиться до того, що Добромильська міська рада всі рішення щодо передачі земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняла згідно чинного законодавства. При видачі наручно гр. ОСОБА_1 у рішеннях № 673, та 674 було допущено описку, а саме замість вулиці Глухого вказано вулиця Хирівська, про це свідчить протокол засідання земельної комісії від 20.05.2019 та від 24.09.2019. Зазначає, що ОСОБА_2 отримала рішення без вище вказаної описки. Окрім того наголошує, що рішення міської ради щодо приватизації земельної ділянки, були прийняті відповідно до права власності на житловий будинок від 22.11.2017 року, яке видано на підставі ухвали суду №2-215/2008 від 21.10.2008, в рівних частках і в жодному разі це не приймалось на користь окремої, вищевказаної особи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений.

Третя особа в судове засідання не прибула, повідомлялися належним чином про розгляд справи, правової позиції по суті спору суду не подала.

Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно рішення загальних зборів уповноважених колгоспу ім. Дзержинського Старосамбірського району Львівської області від 25.06.1988, вирішено дозволити будівництво індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 в місті Добромиль в межах існуючої ділянки по АДРЕСА_4 ) на даний час вулиця АДРЕСА_1 Добромиль АДРЕСА_1 області розмірі 0,06 га (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області від 16.11.1988 року № 154, вирішено надати ОСОБА_3 у безстрокове користування земельну ділянку з земель присадибного фонду колгоспу ім. Дзержинського в м. Добромиль по вулиці АДРЕСА_4 - річчя Жовтня площею 0,06 га. для будівництва одноповерхового індивідуального житлового будинку (а.с.11-13).

Судом також встановлено, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2017 ОСОБА_1 власник однієї другої частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.10.2008 по справі № 2-215/2008, а саме: житлова кімната 30,0 кв.м., кухня 13,5 кв.м. Для спільного користування у сторін залишити коридор 10,0 кв.м., коридор 6,9 кв.м., ванну кімнату 5,9 кв.м., крильце, підвал, стодолу 17,8 кв.м., кладову 7,0 кв.м., стайню 22,2 кв.м. (а.с.20).

Як встановлено судом Добромильською міською радою Старосамбірського району Львівської області прийнято рішення 38 сесії сьомого демократичного скликання № 673 від 22 травня 2019 року яким встановлено межі земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по існуючих межах земельної ділянки згідно проведених обмірів ліцензованою організацією ПВФ «Землі Прикарпаття» в місті Добромиль по вулиці Хирівська, 11 загальною площею 0,10 га (а.с.23) та рішення № 674 від 22 травня 2019 року «Про внесення змін у рішення № 634 від 22.02.2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва» яким вирішено внести зміни у п.1 п.2 даного рішення та викласти в наступній редакції: Надати дозвіл гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в місті Добромилі по вулиці Хирівська загальною площею - 0,0404 га (а.с.24).

Судом з`ясовано з відзиву відповідача та підтверджено долученим протоколом засідання земельної комісії м. Добромиль від 20.05.2019, що у рішеннях № 673 та 674 було допущено описку, а саме замість вулиці Глухого вказано вулиця Хирівська.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною першою статті 5 КАС України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями частини першої статті 7 КАС України, визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також пунктом 8 частини першої статті 4 КАС України, передбачено, що позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено з матеріалів справи, спірна земельна ділянка не є вільною, оскільки знаходиться під житловим будинком, що перебуває у спільній сумісній власності позивача та третьої особи, і вони мають намір поділити між собою право користування та відповідно право володіння цією земельною ділянкою. Ніхто інший, окрім співвласників цього домоволодіння, не може претендувати на вказану земельну ділянку, оскільки така зайнята об`єктом нерухомого майна житловим будинком, де проживають співвласники цього будинковолодіння, що виключає можливість розгляду цього спору в порядку адміністративного судочинства.

Предметом цього спору є поділ земельної ділянки (визначення межі користування та володіння) між співвласниками житлового будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці, і визначеній адресним номером будинковолодіння.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання права.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільно-правовий характер спірних відносин виключає компетенцію адміністративного суду щодо можливості його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на такі справи. Водночас така справа має розглядатися місцевим загальним судом в порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 560/1218/15-а, постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 706/563/15-а (провадження №11-1218апп18) та 20 березня 2019р. у справі №460/2851/15-а (провадження №11-1261апп18) дійшла висновку, що спір щодо визначення/встановлення меж земельних ділянок, що перебувають у спільному користуванні громадян, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом розгляду в такій категорії спорів є приватний інтерес зацікавлених осіб щодо набуття або поновлення речового права на частину спірної земельної ділянки.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи з приводу порушеного права позивача на земельну ділянку, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у аналогічних категоріях справ, суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки її розгляд належить до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки суд дійшов висновку що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України. Водночас, згідно вимог ч.1 ст.239 КАС України, суд роз`яснює позивачеві про віднесення даної справи до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції №39 від 22.11.2019 судовий збір в сумі 1536,80 грн підлягає поверненню з державного бюджету.

Керуючись статтями 238, 239, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

постановив:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень Добромильської міської ради Старосамбірського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 закрити.

2. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ) з державного бюджету судовий збір в сумі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень, 80 копійок) сплачений згідно квитанції №39 від 22.11.2019.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 23.12.2019.

Суддя Коморний О.І.