Справа № 826/2184/18
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2019 року

Київ

справа №826/2184/18

адміністративне провадження №К/9901/34661/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі №826/2184/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» 12.12.2019 звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі №826/2184/19, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень судом з`ясовано, що відкриваючи провадження у справі №826/2184/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» ()» від 30.01.2018 №1512, Окружний адміністративний суд міста Києва відніс дану справу до категорії справ незначної складності та дійшов висновку про можливість її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 у справі №826/2184/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення», суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статі 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» зводяться виключно до обґрунтувань щодо неповного з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, неправильного застосуванням ними норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, в касаційній скарзі позивач вказує на порушення податковим органом порядку та способу проведення перевірки, стверджує про неналежне виконання податковим органом контрольної функції, що в своє чергу, на думку позивача, унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками перевірки.

Також, як вбачається зі змісту касаційної скарги, позивач, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме вказує, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практик,; а також стверджує, що справа №826/2184/19 має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

В той же час, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як правильно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду місті Києва від 01.07.2016 по справі №760/619/16-к у кримінальному провадженні №0000630 задоволено клопотання слідчого з ОВС управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС Київської області та надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні №0000630 документальної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб`єктами господарювання за період часу з 01.01.2014 по 30.06.2016.

На виконання вимог вищевказаної ухвали слідчого судді, Головним управлінням ДФС у мусті Києві видано наказ від 30.01.2018 №1512 про проведення з 02.02.2018 документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргенто Україна» за період з 01.01.2014 по 29.07.2016 тривалістю 5 робочих днів.

На підставі вищезазначеного наказу посадовими особами відповідача було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Як встановлено судами, за фактом проведення вказаної перевірки податковим органом складено акт №38/26-15-14-07-02-10/38323166 від 15.02.2018.

Позапланова виїзна перевірка позивача була ініційована на підставі оскаржуваного наказу, проводилась в присутності посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення», та наданням останніми первинних документів для проведення перевірки.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Положенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки. Зокрема, однією з підстав для проведення органом податкової інспекції документальних позапланових перевірок, у відповідності до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, є отримання рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

За змістом абзацу 1 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Наведена норма містить імперативний припис щодо обов`язку контролюючого (податкового) органу призначити позапланову перевірку у випадку отримання постанови слідчого (судді) у кримінальній справі. При цьому, виконання такого обов`язку не передбачає дослідження органом податкової служби підстав призначення відповідної перевірки слідчим, оцінювання правомірності та законності цієї перевірки. Правова оцінка дій слідчого щодо призначення податкової перевірки у рамках кримінальної справи здійснюється у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом.

Також, необхідно зауважити, що судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Таким чином, виключно на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Відтак, позови платників податків, спрямовані на оскарження наказів про призначення позапланових виїзних перевірок, дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення таких перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки.

В іншому випадку в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містять постанови Верховного Суду, зокрема, у справах №826/13130/15, №807/2062/17, №826/12612/17.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав надавати оцінку правомірності оскаржуваного наказу як акту індивідуальної дії, оскільки правові наслідки дії останнього є вичерпаними. Суди умотивовано зауважили, що належним способом захисту порушених прав позивача є оскарження наслідків проведеної перевірки шляхом доведення помилковості висновків податкового органу про наявність в діях позивача ознак порушення норм податкового законодавства.

З урахуванням вищезазначеного, Суд дійшов висновку, що Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» на неправильну оцінку доказів судами попередніх інстанцій не може вважатись питанням права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також свідчити про винятковість даної справи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, враховуючи, що правильне застосування норм права судами попередніх інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та враховуючи необґрунтованість касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі №826/2184/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфортні рішення» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

Судді Верховного Суду