Справа № 500/2519/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2519/19

16 грудня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнко Андрія Анатолійовича, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Матвієнко Андрія Анатолійовича, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в AT «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року на суму 5000,00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за курсом на момент введення тимчасової адміністрації.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір № 007-19551-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США, на виконання якого ОСОБА_1 було внесено кошти в сумі 5000.00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок та по 28 березня 2015 року включно. Процентна ставка па суму вкладу становила 5,5 % річних. З 03.03.2015 року в АТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Після звернення до Фонду гарантування вкладів позивача було повідомлено про те, що його не було включено до переліків вкладників. Позивач вважає, що в даному випадку порушено його права та інтереси, оскільки він є вкладником, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 року відкрито провадження по справі № 500/2519/19 та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

02 грудня 2019 року ухвалою суду призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 16.12.2019 о 11:30 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, з огляду на вжиття судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення належним чином сторін про наявність судової справи за їх участю та можливість реалізації ними права захисту у судовому порядку їх прав та інтересів, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи неявку в судове засідання відповідача та представника третьої особи, та відповідну заяву позивача про розгляд справи без його участі, - суд, у відповідності до положень частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір № 007-19551-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США, на виконання якого ОСОБА_1 було внесено кошти в сумі 5000.00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) на строк з моменту зарахування вкладу на рахунок та по 28 березня 2015 року включно. Процентна ставка па суму вкладу становила 5,5 % річних.

Так, згідно із п. 1.6 Договору Банк відкрив Вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 .

Як вбачається, із довідки про наявність рахунків в AT «Дельта Банк» від 09 вересня 2015 року, ОСОБА_1 у ПАТ «Дельта Банк» відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 у доларах США, на якому обліковується сума в розмірі 5000,00 дол. США.

У відповідності до умов Договорів (п.п. 1.10), вклад виплачується Вкладнику у разі закінчення строку розміщення Вкладу або в інший термін дострокового припинення дії Договору у випадках, передбачених цими Договорами та Правилами, шляхом зарахування па поточний рахунок, операції за яким можуть здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

Після закінчення строку розміщення вкладу ОСОБА_1 звернувся до банку із вимогою про повернення йому коштів згідно договору вкладу, однак на його звернення Банк надав відповідь, з якої вбачається, що у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» операції щодо виплат за рахунками, відкритими на його ім`я, тимчасово обмежені на час дії тимчасової адміністрації.

23.09.2015 року за вих. № 8821/2144 ОСОБА_1 направлено повідомлення про нікчемність правочину, а саме договору № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року, за яким відкрито банківський вклад (депозит) «Найкращий» у доларах США, та були внесені кошти в сумі 5000,00 доларів США у відповідності до п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в якому зазначив - «банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку».

23 травня 2016 року ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації AT «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із проханням внести інформацію та включити ОСОБА_1 , до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у AT «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в AT «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року на суму 5000,00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за курсом на момент введення тимчасової адміністрації. Проте відповідач надіслав повідомлення за № 05- 3286927 від 25.05.2016 року, у якому зазначає, що відсутні правові підстави для задоволення поданого клопотання.

Такі дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації AT «Дельта Банк» є неправомірними та не відповідають нормам діючого чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За визначенням п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Відтак Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у межах гарантованої суми відшкодування.

За правилами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а та Верховного суду від 29 серпня 2019 року по справі №826/19500/16 (адміністративне провадження №К/9901/8550/19).

Частинами 2, 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України, 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Судом встановлено, що позивач уклав з АТ "Дельта Банк" договір-заявку про відкриття банківського (поточного) рахунку та на відповідному рахунку позивача було розміщено грошові кошти, отже, у розумінні Закону, позивач є вкладником.

Як вже зазначалося вище, позивачем на картковий рахунок, відкритий в АТ "Дельта Банк", було внесено кошти у розмірі 5000,00 доларів, що підтверджується платіжним дорученням від 26.02.2015 року № 46488241.

Отже, наведене дає підстави для висновку, що позивач є вкладником банку, на якого розповсюджуються гарантії на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду у межах гарантованої суми у розмірі 200 000 грн.

При цьому укладення вказаного договору та зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення АТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації.

Отже, вклад розміщено на картковому рахунку АТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, уповноваженою особою Фонду не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

А відтак, суд зазначає, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню, дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача (включити до переліку вкладників), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» (місцезнаходження: бульвар Дружби Народів, 38,м. Київ,01014, ЄДРПОУ / ІПН: 34047020) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053) додаткову інформацію про ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 / ІПН: НОМЕР_2 ), як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в AT «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 007-19551-260215 від 26 лютого 2015 року на суму 5000,00 (п`ять тисяч доларів США 00 центів) за курсом на момент введення тимчасової адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.