Справа № 440/2908/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р. Справа № 440/2908/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2908/19 (головуючий 1 інстанції Кукоба О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром з 01.10.17 - 10740,00 грн, з 01.01.18 - 13730,00 грн;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 з 01.10.17 пенсію у розмірі 70 відсотків суми грошового забезпечення з надбавками відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" без обмеження максимальним розміром та здійснити виплату пенсії за цей період з урахуванням раніше сплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що пенсійний орган безпідставно обмежив розмір його пенсії максимальною величиною, адже положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими запроваджено обмеження пенсії максимальним розміром, визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.16 №7-рп/2016.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014) виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з 1 жовтня 2017 року пенсію у розмірі 70 відсотків суми грошового забезпечення з надбавками відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років у максимальному розмірі, що відповідає десяти прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність, як те передбачено частиною сьомою статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу у підрозділах Служби зовнішньої розвідки України, на підставі наказу Голови СЗРУ від 28.09.17 №203-ос/д звільнений у запас з посади заступника начальника управління СЗРУ.

Позивачу з 1.10.17 призначено пенсію за вислугу років, що підтверджено копією протоколу (а.с. 42). Основний розмір пенсії обчислено у сумі 17141,25 грн, однак до виплати нараховано 10740,00 грн.

04.01.18 позивачу проведено перерахунок пенсії з 1.01.18, за результатами якого розмір пенсії склав 17141,25 грн, а до виплати - 13730,00 грн, що підтверджено копією відомості про перерахунок (а.с. 44).

21.05.18 позивачу проведено перерахунок пенсії, за результатами якого розмір пенсії склав 13730,00 грн, що підтверджено копією відомості про перерахунок (а.с. 46).

20.11.18 позивачу проведено перерахунок пенсії, за результатами якого розмір пенсії склав 13740,35 грн, що підтверджено копією відомості про перерахунок (а.с. 49).

З 1.07.19 позивачу вкотре проведено перерахунок пенсії, а її розмір з 01.07.19 склав 13755,76 грн.

Посилаючись на те, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії за вислугу років десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи неконституційність положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII з 20.12.16, суд дійшов висновку про те, що застосування до пенсії позивача обмеження, передбаченого даною нормою у редакції Закону №1774-VIII, не відповідає принципу правової визначеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону України від 9.04.92 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) у редакції Закону України від 8.07.11 №3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24.12.15 №911-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.16 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.16 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції Закону України від 6.12.16 №1774-VIII, який набрав чинності з 1.01.17, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Спір у цій справі стосується правомірності обмеження пенсії позивача за вислугу років до виплати з 1.10.17 по 31.12.17 сумою у розмірі 10740,00 грн, а з 1.01.18 - десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, що становило 13730,00 грн, тобто застосування пенсійним органом максимальної величини розміру пенсійних виплат.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 6.12.16 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.16 №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що набули чинності з 1.01.17 та полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6.12.16 №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 3.10.18 у справі №127/4267/17, від 16.10.18 у справі №522/16882/17, від 31.01.19 у справі №638/6363/17, від 15.04.19 у справі №522/16973/17.

Таким чином, враховуючи неконституційність положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII з 20.12.16, суд дійшов висновку про те, що застосування до пенсії позивача обмеження, передбаченого даною нормою у редакції Закону №1774-VIII, не відповідає принципу правової визначеності.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування обмеження розміру пенсії позивача у період з 1.10.17 по 31.12.17 максимальним розміром 10740,00 грн, а з 1.01.18 - десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб.

Стосовно посилань відповідача на те, що питання правомірності обмеження розміру пенсії позивача максимальною величиною розглянуто судами у ході розгляду справи №440/635/19, суд зазначає, що у цій справі позивач позовних вимог про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо обмеження розміру його пенсії максимальною величиною не заявляв, а тому відсутні підстави стверджувати про те, що аналогічний спір вже розглянутий судом та за результатами його розгляду ухвалене судове рішення, що набрало законної сили.

Разом з цим, як визначено частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Колегія суддів зазначає, що пенсію за вислугу років позивачу призначено з 01.10.17 та саме з цієї дати застосовано обмеження її розміру максимальною величиною, з урахуванням чого суд визнає безпідставними посилання відповідача на призначення ОСОБА_1 з 3.11.17 надбавки за особливі заслуги перед Батьківщиною та необхідність обчислення строку застосованого обмеження саме з цієї дати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року по справі № 440/2908/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко