Справа № 360/4991/19
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4991/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, позивач) звернулось до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі УДВС ГТУЮ у Луганській області, відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області Віхлініним Д.В. 09.10.2019 винесено постанову ВП № 58585912 про накладення на УПФУ в м. Лисичанську Луганської області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18 зобов`язано управління Пенсійного Фонду України УПФУ в м. Лисичанську Луганської області здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018. Відповідачем 12.03.2019 ВП № 58585912 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про зобов`язання УПФУ в м.Лисичанську Луганської області здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018. Управлінням повідомлялося про фактичне добровільне виконання рішення суду шодо поновленння щомісячного нарахування пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 місячний розмір пенсії було нарахована та виплачено на поточну відомість березня 2019 року у розмірі 12324,74 грн. Пенсія за період з липня 2018 року по лютий 2019 року у сумі 98507,92 грн. була нарахована на додаткову відомість березня 2019 року, але не виплачена на виконання судового рішення у справі № 360/3150/18. Не враховуючи отриману інформацію про виконання рішення суду, відповідачем 08.07.2019 винесена постанова про накладення штрафу за невиконання без поважних причин боржником рішення суду.

Із посиланням на вимоги статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, зазначає, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення позивачем можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України. За таких обставин, часткове невиконання рішення суду позивачем з незалежних від нього причин є поважною причиною.

У зв`язку з наведеним просять суд скасувати постанову про накладення штрафу від 09.10.2019 ВП № 58585912, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Віхлініним Д.В.

Ухвалою суду від 27.11.2019 залишено позовну заяву без руху (арк. спр. 17-18).

Ухвалою суду від 11.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив справу розглядати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 18.12.2019 за вх. № 61984/2019 надав відзив на адміністративний позов від, у якому просив розглянути справу без його участі та заперечував проти позовних вимог (арк. спр. 35-39).

Згідно із частиною дев`ятою статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18 зобов`язано управління Пенсійного Фонду України УПФУ в м. Лисичанську Луганської області здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018, на виконання якого відповідачем 12.03.2019 ВП № 58585912 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про зобов`язання УПФУ в м. Лисичанську Луганської області здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 (арк. спр. 6, зворотній бік арк. спр. 6).

Листом від 06.05.2019 №4264/07-33 УПФУ в м. Лисичанську Луганської області повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії. Пенсія за період з липня 2018 року по лютий 2019 року у сумі 98507,92 грн. була нарахована на додаткову відомість березня 2019 року, але не виплачена (арк. спр. 8).

12.07.2019 за вх. № 1653/01-29 позивачем отримано вимогу щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18 (арк. спр. 9).

08.07.2019 за вих. № 6332/07-33 УПФУ в м. Лисичанську Луганської області повідомило державного виконавця про те, що на виконання рішення суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18 ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії. Пенсія за період з 01.11.2017 по 28.02.2019 у сумі 98507,92 грн. була нарахована на додаткову відомість березня 2019 року, але не виплачена (арк. спр. 10).

09.10.2019 відповідачем винесена постанова про накладення штрафу на УПФУ в м. Лисичанськ Луганської області за невиконання без поважних причин боржником рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 360/3150/18, яку позивачем отримано 19.11.2019. Вказаний факт підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції УПФУ в м. Лисичанську Луганської області на копії супровідного листа від 09.10.2019 за вих. № 7242, яким відповідачем на адресу позивача спрямовано оскаржувану постанову (арк. спр. 14, звор.бік арк. спр. 14).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам, якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що УПФУ в м. Лисичанську Луганської області рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконано.

Як зазначає позивач, часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно з пунктом 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 4 Положення управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 3); призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Отже, невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин.

Зважаючи на відсутність фінансування позивача щодо виконання рішення суду у справі № 360/3150/18, суд вважає, що у відповідача відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям державним виконавцем постанови (рішення) про накладення штрафу, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 09.10.2019 ВП № 58585912 про накладення штрафу обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 04.12.2019 №231 (арк.спр.27).

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень і окрім сплати судового збору ним не понесені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у такому випадку підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Віхлініна Д.В. від 09.10.2019 ВП № 58585912 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Кисельова