Справа № 120/1282/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1282/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятин Н.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправни та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2019 року, згідно якого збільшено суму грошового зобов`язання податку на додану вартість в розмірі 1435580 грн., в тому числі за штрафними санкціями в розмірі 287116 грн. Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував Акт №850/13/ від 12.03.2019 року Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року. В результаті проведеної перевірки, податковим органом визначена сума ПДВ за період з 11.10.2016 року по грудень 2018 року включно в сумі 1148464 грн. Позивач вважає прийняте податковим органом податкове повідомлення-рішення протиправним, в зв`язку з чим просить його скасувати, що і стало підставою для звернення з цим позовом в суд.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 01.04.2019 року в частині визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 900763,60 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 225190,90 грн.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при звернені судовий збір в сумі 15034 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 12.02.2019 року по 25.02.2019 року, на підставі ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-У1 із змінами та доповненнями, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу на проведення перевірки від 15.01.2019 р. № 203, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб та самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області Вавришеною Л.М. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 року.

Результати перевірки оформлено Актом № 850/13/ від 12.03.2019 року.

Відповідно до висновків, викладених в зазначеному акті, в ході перевірки встановлено порушення:

1) п.181.1 ст.181, п.183.2 п.183.10 ст.183 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1148464 грн, в тому числі за 2016 р. 217025 грн., за 2017 р. 30675,20 грн., за 2018 р. 900763 грн.

Відповідальність за вищевказане порушення передбачена абз.1 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки, 01.04.2019 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого за порушення п.181.1 ст.181 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1148464 грн. (основний платіж) та відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 287116 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та іншими нормативними актами.

Відповідно до приписів пунктів 291.2, 291.3 ст.291 ПК України (у редакції, чинній станом на момент періоду, що перевірявся) спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, в тому числі, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень (підпункт 3 п.291.4 ст.291 ПК України).

Отже, для перебування на спрощеній системі оподаткування третьої групи платників єдиного податку обсяг доходу фізичних осіб-підприємців протягом календарного року не має перевищувати 5 000 000 грн.

Згідно п.п.3 п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену п.п.1 п.29.3 ст.293 цього кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до п.293.3 ст.293 цього кодексу, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:

- 3% доходу, у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим кодексом

- 5% доходу, у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Податковий кодекс України визначає як обов`язкову, так і добровільну реєстрацію особи платником податку на додану вартість.

У відповідності до п.3 ст.293.8 ПК України, платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов`язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.

Відповідно до п.183.10 ст.183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що у період з 01.01.2016 р. по 31.03.2017 р. ФОП ОСОБА_1 здійснював діяльність на єдиному податку (3 група), з 01.04.2017 по 31.03.2018 р. - на загальній системі оподаткування, з 01.04.2018 р. по 31.12.2018 р. - на єдиному податку (3 група).

У перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 не був зареєстрованим платником податку на додану вартість.

В ході перевірки було встановлено, що обсяг надходжень за 9 місяців 2016 р. перевищив

5000000,00 грн. і склав 6564923,39 грн.

Дана сума надходжень не оспорюється позивачем.

Відповідно до пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 платник єдиного податку фізична особа - підприємець ОСОБА_1 . В зв`язку із перевищенням у ІІІ кварталі 2016 року граничного обсягу доходу, який не дає право на застосування спрощеної системи оподаткування, зобов`язаний був перейти на сплату інших податків і зборів з першого числа місяця, наступного за податковим кварталом, у якому відбулося таке перевищення, а саме з 01.10.2016 р., тому ФОП ОСОБА_1 не пізніше 10.10.2016 р. необхідно було подати заяву на реєстрацію платником ПДВ.

Відповідно до п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями, будь-яка особа, яка підлягає обов"язковїй реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Тому операції з надання послуг (надходження виручки) з 11.10.2016 р. оподатковуються податком на додану вартість.

Відповідно до ст.185, ст.193 п. 193.1 підпукт а, ст.194 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ із змінами та доповненнями податок становить 20 відсотків та додається до ціни наданих послуг.

Обсяг отриманих ФОП ОСОБА_1 доходів, які надійшли на розрахунковий рахунок за період з 11.10.2016 р. по 31.12.2018 р. склали 5742320,00 грн., сума нарахованого податку на додану вартість склала 1148464,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 11.10.2016 року по 31.12.2018 року встановлено їх заниження всього у сумі 1148464 (основний платіж).

За період з 11.10.16 р. по 31.12.18 р. ФОП ОСОБА_1 , в порушення норм ПК України, не декларувалися податкові зобов`язання по податку на додану вартість.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був включити кошти в сумі 5742320,00 грн., що надійшли на поточний рахунок платника, до бази оподаткування ПДВ та сплатити до бюджету ПДВ в сумі 1148464,00 грн., в т.ч. за 2016 р.- 217025,20 грн., за 2017 р.- 30675,20 грн., за 2018 р.- 900763,60 грн.

Колегія суддів вважає безпідставним розмежування судом першої інстанції перевіряємого періоду з 11.10.2016 по 31.12.2018 на окремі періоди 2016, 2017, 2018 років, оскільки позивач будучи платником єдиного податку та маючи обсяг надходжень, який за 9 місяців 2016 р. перевищив 5000000,00 грн. не виконав вимоги п.3 ст.293.8 ПК України і не зареєструвався в обов"язковому порядку платником ПДВ не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу. Окрім того, і в подальшому на протязі всього перевіряємого періоду позивач ігнорував обов"язкову вимогу про реєстрацію платником ПДВ. Тому вказане порушення є триваючим та стосується всього перевіряємого періоду.

З огляду на зазначені обставини, податкове повідомлення-рішення від 01.04.2019 № в частині визначеного податкового зобов`язання за 2018 рік в сумі 900763 грн. (основний платіж) х 25% (розмір штрафу) = 225190, 90 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправни та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 грудня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.