Справа № 361/5597/17
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2019-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/5597/17
провадження № 2-а/361/7/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Пальчак Р.Р., Срібної Ю.О., Коваль О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до першого заступника Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області Калити Юлії Миколаївни, Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, враховуючи збільшення та уточнення позовних вимог (а. с. 1-4, 76-79, 100-102), просив:

1) - визнати протиправними дії (бездіяльність) першого заступника Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Броварське ОУПФУ) Калити Ю .М. за ненадання йому копій розпоряджень про перерахунок його пенсії за минулий час, відмову надати дані про отримувані ним пенсійні виплати на час звернення, ненадання порядку оскарження прийнятого рішення, відмову запросити його на розгляд заяви, перевищення службових повноважень при наданні відповіді на звернення осіб пільгових категорій та надання йому даних про нарахування пенсійних виплат всупереч рішенням судів, що набрали чинності;

2) - зобов`язати першого заступника Броварського ОУПФУ Калиту Ю.М. надати йому копії розпоряджень про зміну розміру основних пенсійних обрахувань з часу нарахування пенсійних виплат у м. Бровари, проведення обрахування пенсійних виплат за іншими Законами;

3) - зобов`язати Броварське ОУПФУ надати йому відповідь на його звернення належною особою відповідно до ст. ст. 15, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян" та розглянути його заяву від 15 серпня 2017 року в присутності позивача;

4) - визнати протиправними дії відповідача за нарахування йому пенсійних виплат із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч рішенням судів, що набрали законної сили, та скасувати дане рішення;

5) - зобов`язати Броварське ОУПФУ провести обрахування його пенсійних виплат з часу нарахування йому пенсійних виплат із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення", яка набрала чинності з 01 травня 2015 року, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення", яка набрала чинності з 01 січня 2012 року (зі змінами внесеними до неї постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2014 року № 414), та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

6) - визнати протиправними дії Броварського ОУПФУ за включення додаткової пенсії як постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії до розміру його пенсії згідно із Законом № 2262-ХІІ всупереч рішенням судів, що набрали чинності, та скасувати нарахування;

7) - зобов`язати Броварське ОУПФУ провести обрахування йому додаткової пенсії як постраждалому від аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії згідно із ст. 51 Закону № 796-ХІІ в розмірі 25 % від мінімальної пенсії, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановленого рішенням судів, з часу врахування додаткової пенсії до розміру основної пенсії позивача;

8) - зобов`язати Броварське ОУПФУ компенсувати йому завдані матеріальні збитки в розмірі 100000 грн. та стягнути з нього (відповідача) дану суму коштів на користь позивача;

9) - зобов`язати Броварське ОУПФУ компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та стягнути з відповідача на його користь цю шкоду в розмірі 100000 грн.;

10) - зобов`язати відповідача надати позивачу звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначав, що він є інвалідом війни ІІ групи, яка призначена йому безстроково, має право на пенсію згідно із ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також він відноситься до інвалідів ІІІ групи та має право на пільги і переваги встановлені законодавством СРСР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, передбачені міждержавною угодою "Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців", яка набрала чинності 27 червня 1996 року. Крім цього, він відноситься до постраждалих від аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії, був відселений у 1990 році з території зони безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення, тому має також право на пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У зв`язку з неправомірним нарахуванням Броварським ОУПФУ йому пенсії, на даний час існує заборгованість по виплаті йому пенсії в розмірі 37947 грн.

15 серпня 2017 року він звернувся до Броварського ОУПФУ із заявою, у якій просив надати йому копії розпоряджень про зміну розміру пенсійних обрахувань з часу нарахування йому пенсійних виплат у місті Бровари Київської області та копії розпоряджень про проведення обрахування пенсійних виплат згідно з іншими Законами та запросити його на розгляд заяви.

22 серпня 2017 року на цю заяву він отримав відповідь за підписом першого заступника Броварського ОУПФУ Калити Ю.М., якою у наданні копій розпоряджень про проведення обрахування пенсійних виплат за іншими Законами йому відмовлено, у відповіді зазначено про незрозумілі суми, отримуваних ним зараз виплат. На розгляд даної заяви його не запросили.

Із відмовою відповідача надати йому копії розпоряджень про проведення обрахування пенсійних виплат за іншими Законами він не згоден, оскільки відповідь від 22 серпня 2017 року жодного відношення щодо порушених ним у вказаній заяві питань не має, у відповіді відсутній порядок оскарження прийнятого відповідачем рішення, всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян" на розгляд заяви його не запросили.

Крім того, перший заступник Броварського ОУПФУ не є керівником державного органу та не виконує обов`язків керівника цього органу, тому не наділена правом надавати відповідь на звернення пільгових категорій громадян, чим порушено його (позивача) право на отримання відповіді від належної особи, наділеної необхідними повноваженнями.

Нарахування йому пенсійних виплат згідно із постановами Кабінету Міністрів України суперечить рішенням судів різних інстанцій, ухвалених з приводу обрахування його пенсійних виплат та розміру пенсії, що набрали законної сили, зокрема, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно із ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 25 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначеними неправомірними діями Броварського ОУПФУ щодо відмови у задоволенні його заяви від 15 серпня 2017 року йому завдано матеріальних збитків у розмірі 100000 грн. та моральної шкоди у такому ж розмірі 100000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача Броварського ОУПФУ Кужель Т.Л. та Музиченко І.О. у суді позов не визнали, проти його задоволення заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами, які були предметом неодноразового розгляду судами та з цього приводу існують судові рішення, які набрали законної сили, що є підставою для закриття провадження у даній справі в частині вимог щодо належних позивачу пенсійних виплат. З приводу розміру отримуваних позивачем пенсійних виплат та порядку їх обчислення Броварським ОУПФУ неодноразово надавалися ОСОБА_1 відповіді та роз`яснення, зокрема, щодо їх розміру та складових. За наявними у матеріалах пенсійної справи документами пенсія ОСОБА_1 виплачується відповідно до вимог чинного законодавства та ухвалених судових рішень. Будь-яких доказів заподіяння позивачу відповідачем матеріальних збитків та моральної шкоди, ОСОБА_1 суду не надано, ці позовні вимоги нічим необґрунтовані, доказів вини Броварського ОУПФУ у завданні шкоди позивачем не наведено, підстави для задоволення цих вимог теж відсутні.

Також зазначали, що в ході розгляду даної справи судом Броварським ОУПФУ у лютому 2019 року спеціально створено комісію для повторного розгляду звернень ОСОБА_1 , у тому числі й заяви від 15 серпня 2017 року за вх. 628/Л-01, про що його було повідомлено належним чином та запрошено на засідання комісії. 27 лютого 2019 року комісією Броварського ОУПФУ за участю позивача ОСОБА_1 повторно розглянуто вказану заяву, про що надано відповідь листом від 27 лютого 2019 року за вих. № 2062/02, у якій відповідачем надано позивачу роз`яснення щодо розміру отримуваної ним пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", порядку обчислення пенсії та її складових. Додатково позивачу було надано копії розпоряджень з його пенсійної справи за період з 01 січня 2016 року по 14 серпня 2018 року.

Просили суд у частині заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) Броварського ОУПФУ та зобов`язання відповідача вчинити певні дій щодо обрахування додаткової пенсії як постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС III категорії відповідно ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що були предметом судового розгляду, провадження у даній справі закрити, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи безстроково, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії як громадянин відселений із території зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1990 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 2007 року та посвідченням серії НОМЕР_2 від 07 квітня 1993 року.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Броварському ОУПФУ та отримує пенсію по інвалідності, призначену йому згідно із ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

15 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського ОУПФУ із заявою, у якій просив надати йому дані, яку пенсію по інвалідності він отримує з часу призначення йому пенсії, відповідно до якої статті та якого Закону, згідно із заробітною платою чи іншими нарахуваннями. У разі зміни розмірів пенсійних нарахувань, просив зазначити підстави таких змін, надати копії розпоряджень про зміну розміру пенсійних обрахувань та вказати підстави їх проведення, зокрема, щодо розміру нарахованих та отриманих пенсійних виплат (додаткової пенсії) як особою постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії, а також вказати зміни розміру додаткової пенсії. Крім того, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що він має пільги як інвалід війни, просив повідомити його про час і місце розгляду заяви (а. с. 6).

22 серпня 2017 року у відповідь на цю заяву позивача Броварське ОУПФУ направило ОСОБА_1 лист за вих. № 628/Л-01 за підписом першого начальника даного управління Калити Ю.М., у якому повідомило його про розмір отримуваної ним пенсії та її складові, зокрема, про розмір виплачуваної йому додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії та підстави виплати цієї додаткової пенсії в розмірі 12 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210 (а. с. 7).

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 , не будучи задоволеним наданою йому Броварським ОУПФУ зазначеною відповіддю на його заяву від 15 серпня 2017 року, вважаючи, що розгляд заяви відповідачем проведено неналежним чином, з порушенням вимог ст. ст. 15, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

У ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд встановив, що заявлені ОСОБА_1 у даному позові вимоги стосуються порядку обчислення, нарахування та виплати йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно із ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; розгляду його заяви від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01 щодо нарахування і виплати додаткової пенсії; відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди.

Також суд встановив, що спір між ОСОБА_1 і Броварським ОУПФУ щодо розміру та складових належних позивачу пенсійних виплат, зокрема, пенсії по інвалідності відповідно ст. 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно із ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" був уже предметом неодноразового судового розгляду (адміністративні справи: № 361/807/15-а, № 361/1849/16-а, № 810/5763/15 та № 361/3665/17).

Із постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року, ухваленої в адміністративній справі № 810/5763/15 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Броварського ОУПФУ про визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії щодо переведення та перерахунку пенсії, компенсації втрати частини пенсії, відшкодування майнової та моральної шкоди, видно, що заявлені ОСОБА_1 у цьому позові вимоги щодо здійснення перерахунку розміру додаткової пенсії із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 22 травня 2008 року, були предметом судового розгляду.

У зазначеній постанові суд дав належну оцінку вимогам ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку розміру додаткової пенсії, правильності застосування Броварським ОУПФУ вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та виплати позивачу цього виду пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Броварського ОУПФУ на вказану постанову суду першої інстанції залишено без задоволення, а постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2017 року в адміністративній справі № 810/5763/15 залишено без змін та вона набрала законної сили.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з наведеного, враховуючи наявність судового рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає, що провадження у цій справі в частині вимог ОСОБА_1 , що стосуються визнання протиправними дії (бездіяльності) Броварського ОУПФУ та зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо обрахування позивачу додаткової пенсії як постраждалому від Чорнобильської катастрофи ІІІ категорії згідно із ст. 51 Закону № 796-ХІІ у розмірі 25 % від мінімальної пенсії, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема вимог, викладених у п. п. 4, 5, 6 і 7, підлягає закриттю на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Що стосується інших заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

У ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що на заяву ОСОБА_1 від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01 Броварське ОУПФУ направило 22 серпня 2017 року позивачу відповідь за підписом першого начальника управління Калити Ю.М., у якій повідомило його про розмір отримуваної ним пенсії та її складові, зокрема, про розмір додаткової пенсії як постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії та підстави виплати цієї пенсії в розмірі 12 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

У даному листі Броварське ОУПФУ зазначило, що додаткова пенсія у вказаному розмірі виплачується ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210.

Також вказувало на те, що копія пенсійної справи надавалася позивачу в повному обсязі станом на 01 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ч. 1 ст. 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У ч. ч. 3, 4 ст. 15 зазначеного Закону встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону № 393/96-ВР у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Із доданого до позовної заяви ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_3 від 28 квітня 1993 року видно, що позивач є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги і привілеї, встановлені законодавством СРСР і союзних республік для інвалідів Вітчизняної війни.

Із посвідчення серії НОМЕР_1 від 04 квітня 2007 року вбачається, що пред`явник цього посвідчення (позивач) є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Встановлена позивачу вказана інвалідність з Великою Вітчизняною війною не пов`язана, тому ОСОБА_1 до категорії громадян, заяви яких повинні розглядатись першими керівниками державних органів особисто, не відноситься.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відповідь на його звернення від 15 серпня 2017 року надана особою, яка не наділена правом надавати відповідь на звернення пільгових категорій громадян, чим порушено право позивача на отримання відповіді від належної особи, наділеної необхідними повноваженнями - керівника державного органу, є безпідставними та на вимогах чинного законодавства вони не ґрунтуються.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: знайомитися з матеріалами перевірки; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За змістом ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

У ч. ч. 1, 3 ст. 20 цього Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд встановив, що заяву ОСОБА_1 від 15 серпня 2017 року Броварським ОУПФУ розглянуто у встановлені ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" строки, його заява розглянута особисто першим заступником начальника управління Калитою Ю.М., відповідач своєчасно надав позивачу відповідь на це звернення, що підтверджується листом від 22 серпня 2017 року за вих. № 628/Л-01.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян" громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади має брати участь у перевірці поданої ним скарги чи заяви. Органи державної влади в межах своїх повноважень зобов`язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Із заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2017 року вбачається, що позивач, посилаючись на вимоги ст. ст. 15, 18, 19 Закону України "Про звернення громадян", просив Броварське ОУПФУ повідомити його про час і місце розгляду поданої ним заяви.

Будь-яких даних про те, що відповідач повідомляв позивача про час і місце розгляду його заяви Броварським ОУПФУ суду не надано, що суперечить приписам ст. ст. 18, 19 Закону № 393/96-ВР.

Разом з тим, суд враховує, що в ході розгляду даної адміністративної справи на підставі ст. 17 КАС України, на виконання вимог Закону України "Про звернення громадян", з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, що стосуються частини вимог ОСОБА_1 у даній справі, наказом голови комісії з припинення Броварського ОУПФУ від 21 лютого 2019 року № 15 спеціально було створено комісію щодо розгляду звернень ОСОБА_1 , зокрема, його заяви від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01, повідомлено останнього про час і місце розгляду поданих ним звернень 27 лютого 2019 року о 09.00 год. у приміщенні пенсійного управління, що знаходиться за адресою: місто Бровари Київської області, бульвар Незалежності, буд. 11 каб. 23, що підтверджується наданим суду відповідачем на підтвердження цих обставин листом від 21 лютого 2019 року за вих. № 1906/02, направленим завчано на адресу позивача (а. с. 148).

Згідно із протоколом повторного розгляду заяв ОСОБА_1 від 27 лютого 2019 року відповідачем Броварським ОУПФУ повторно в присутності позивача ОСОБА_1 проведено розгляд його заяви від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01, головою комісії Матвієць Л.Є. надано усні та письмові роз`яснення на звернення ОСОБА_1 відповідно до Законів України та постанов Кабінету Міністрів України на підставі яких позивач отримує пенсію. Комісією надано обґрунтовані відповіді на питання зазначені у зверненнях ОСОБА_1 , у тому числі у вказаній вище заяві, що свідчить про усунення самостійно відповідачем у ході розгляду цієї справи порушень ст. ст. 18, 19 Закону України "Про звернення громадян" щодо забезпечення права позивача бути присутнім при розгляді поданої ним заяви.

Листом від 27 лютого 2019 року за вих. № 2062/02 Броварським ОУПФУ повторно надано ОСОБА_1 відповідь на його заяву від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01, що свідчить про усунення Броварським ОУПФУ порушень вимог Закону України "Про звернення громадян" та належний розгляд відповідачем вказаної заяви в присутності позивача.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що 27 лютого 2019 року в ході розгляду даної адміністративної справи Броварським ОУПФУ створено комісію, якою здійснено повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 15 серпня 2017 року за вх. № 628/Л-01, який проведено в його присутності, суд дійшов висновку, що відповідачем у ході розгляду справи вчинено дії щодо усунення порушень вимог Закону України "Про звернення громадян" при розгляді зазначеної вище заяви позивача, тому позов у частині визнання протиправними дій першого заступника начальника Броварського ОУПФУ Калити Ю.М. щодо неналежного розгляду заяви позивача, зобов`язання її вчинити певні дії - надати розпорядження щодо зміни пенсійних виплат та розгляду заяви від 15 серпня 2017 року в присутності позивача задоволенню не підлягає.

Більш того, суд встановив, що відповідачем Броварським ОУПФУ надавалася позивачу ОСОБА_1 копія його пенсійної справи, у якій наявні розпорядження щодо зміни пенсійних виплат протягом усього часу перебування останнього на обліку у Броварському ОУПФУ та отримання ним пенсійних виплат у даному пенсійному управлінні.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Броварського ОУПФУ відшкодувати йому завдані матеріальні збитки в розмірі 100000 грн. і моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та стягнути з відповідача на його користь ці суми, посилаючись на неправомірність дій відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ст. ст. 22, 1192 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із абз. 1 п. 4 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку' між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 2 п. 5 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України).

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, у якій передбачені випадки відшкодування моральної шкоди незалежно від вини органу державної влади, яким її завдано.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток.

Згідно із ч. 2 ст. 25 цього Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Враховуючи приписи ч. ч. 1, 2 ст. 9, ч. ч. 1, 3 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування та доведеності перед судом спричинення майнової та моральної шкоди, їх розміру та інших обставин, покладається на особу, яка подає відповідний позов та заявляє вимоги про стягнення такої шкоди. Докази суду надають учасники справи.

Випадків відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 за відсутності вини державного органу, передбачених ч. 2 ст. 1167 ЦК України, судом не встановлено.

Позивачем ОСОБА_1 у суді не доведено фактів завдання йому матеріальних збитків у розмірі 100000 грн. та моральної шкоди у такому ж розмірі. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактів заподіяння позивачу матеріальних збитків і моральної шкоди та обґрунтування їх розміру. Із наданих позивачем копій медичних документів не вбачається, що виявлені у позивача ОСОБА_1 хвороби знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними, на його думку, діями (бездіяльністю) Броварського ОУПФУ при розгляді відповідачем заяви позивача від 15 серпня 2017 року.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому Броварським ОУПФУ матеріальних збитків і моральної шкоди задоволенню не підлягають, у зв`язку з недоведеністю їх позивачем у суді та не підтвердженням належними і достатніми доказами.

Не підлягає задоволенню й вимога ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати йому звіт про виконання даного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 382 КАС України, суд може зобов`язати відповідача надати звіт про виконання ним судового рішення лише у разі постановлення такого рішення на користь позивача та яким суб`єкта владних повноважень цим судовим рішенням зобов`язано вчинити певні дії на користь позивача.

Оскільки у частині вимог ОСОБА_1 провадження у справі підлягає закриттю, в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають, згідно із цим рішенням суду Броварське ОУПФУ не зобов`язано вчиняти будь-яких дій на користь ОСОБА_1 , тому відсутні правові підстави покладення на відповідача обов`язку щодо надання ним позивачу звіту про виконання цього судового рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72, 73, 77, 90, 238, 242 - 246, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до першого заступника Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області Калити Юлії Миколаївни, Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди закрити:

- у частині вимог про визнання протиправними дій Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за нарахування пенсійних виплат із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч рішень судів, що набрали законної сили, та скасувати дане рішення;

- у частині вимог про зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перевести обрахування пенсійних виплат ОСОБА_1 з часу нарахування пенсійних виплат із урахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" та від 23 квітня 2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення";

- у частині вимог про визнання протиправними дій Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за включення додаткової пенсії як постраждалому від аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ категорії до розміру пенсії, передбаченого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, всупереч рішенню судів, що набрали чинності, та скасувати дане нарахування;

- у частині вимог про зобов`язання Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області провести обрахування додаткової пенсії ОСОБА_1 як постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС III категорії відповідно ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у розмірі 25 % від мінімальної пенсії, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановленому рішеннями судів, з часу врахування додаткової пенсії до розміру його основної пенсії.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до першого заступника Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області Калити Юлії Миколаївни, Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.