Справа № 808/1006/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 року 10:39Справа № 808/1006/17 СН/280/33/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О., представників

позивача Сідельникової О.Л.

відповідача Михайлюченка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Запорізької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (відділення в Олександрівському районі м. Запоріжжя), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №11-1301.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2017 адміністративний позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 апеляційну скаргу Запорізької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задоволено частково та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2017 змінено в частині мотивування судового рішення.

Постановою Верховного Суду від 28.03.2019 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

У постанові від 28.03.2019 Верховний Суд зазначив, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля. Між тим, таку інформацію матеріали справи не містять, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття податкового повідомлення-рішення неможливо. Зокрема, не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку наявна в матеріалах справи роздруківка з веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

04.06.2019 матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та в порядку ст. 31 КАС України справа розподілена судді Запорізького окружного адміністративного суду Бойченко Ю.П.

Ухвалою суду від 07.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №808/1006/17, призначено судове засідання на 03.07.2019.

01.07.2019 до суду надійшов відзив на позов (вх.№26966), у відповідності до якого зазначено, що підставою для нарахування транспортного податку стали дані комп`ютерної бази даних ГСЦ МВС України, що внесені до Єдиного державного реєстру легкових автомобілів та їх власників. Щодо обов`язку визначення середньоринкової вартості транспортного засобу вказано, що такі повноваження та обов`язок покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації. Враховуючи викладене, винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вважає правомірним.

Протокольною ухвалою від 03.07.2019 замінено відповідача по справі на належного Головне управління ДФС у Запорізькій області, розгляд справи відкладено до 23.07.2019.

19.07.2019 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№29630), в якій вказано, що на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в розпорядженні відповідача була відсутня інформація про вартість автомобіля позивача, що свідчить про протиправність останнього. Зазначено, що Верховний Суд в постанові від 28.03.2019 у даній справі визначає підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення з зобов`язання щодо сплати транспортного податку виключно інформацію про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля отримана від Мінекономрозвитку, в той час коли відповідач використовує дані комп`ютерної бази даних ГСЦ МВС України. Також зазначено, що автомобіль не перебував у власності позивача з 28.10.2016, відтак, з посиланням на норми податкового законодавства, податок не може бути обчислений за весь календарний рік. Додатково вказано про порушення законодавчо встановленого строку для прийняття рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого обчислено податок на транспортний засіб.

Ухвалами суду від 23.07.2019 витребувано докази від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за клопотанням представника позивача, а також зупинене провадження у справі за клопотанням представників сторін до 01.10.2019.

01.10.2019 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 01.10.2019 провадження у справі зупинене до 12.11.2019.

12.11.2019 провадження у справі поновлено.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, а також у відповіді на відзив відповідача. Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 12.11.2019 на підставі ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 на праві власності належав автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.06.2016 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №11-1301, яким позивачу визначене податкове зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн. 00 коп. за податковий період 2016 рік (т.1, а.с.45).

Вважаючи вищезазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об`єктом оподаткування.

Згідно із п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування.

24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон №909, який набрав чинності з 01.01.2016, яким внесено зміни, серед іншого, до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Так, згідно пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 № 909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 р. ІІ Прикінцеві положення Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Враховуючи те, що Законом № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм права, суд приходить до висновку, що законодавець на 2016 рік не передбачив залежності нарахування транспортного податку від факту прийняття рішення про встановлення місцевих податків.

Також, прийняття рішення Запорізькою місцевою радою №31 від 26.02.2016 «Про внесення змін до Положення про податок на майно (в частині транспортного податку), затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 15.01.2015 №8 та яке регламентує порядок сплати транспортного податку відповідно до нових вимог, в залежності від середньоринкової вартості автомобіля, не є перешкодою в 2016 році для обрахування податкового зобов`язання.

Відтак, суд не приймає посилання позивача про порушення законодавчо встановленого строку для прийняття рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого обчислено податок на транспортний засіб.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду від 03.04.2018 по справі №804/112/17.

Разом із тим, слід звернути увагу на наступну обставину, яка є вирішальною при розгляді даного спору по суті.

У відповідності до с.8 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік, станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, відповідно до положень п.2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення має бути отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, а також на виконання вимог постанови Верховного Суду від 28.03.2019, ухвалою суду від 23.07.2019 витребувано від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформацію щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля для цілей оподаткування транспортним податком у 2016 році марка: Toyota, модель: Land Cruiser, 200, рік випуску: 2012, об`ємом двигуна: 4608 см2, бензин, АТ, пробіг: 105536 км.

Листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.08.2019 за вих.№3805-05/35590-05 щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля зазначено, що розрахована у 2016 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля Toyota Land Cruiser 200 з об`ємом циліндрів двигуна 4,6 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач, 2012 року випуску та пробігом 105536 км становила 1008336 грн (т.2, а.с.23-24).

Враховуючи викладене, середньоринкова вартість автомобіля позивача марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 1008336 грн. 00 коп. та є меншою ніж встановлена законом 1033500 грн. 00 коп.

Відтак, автомобіль марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не є об`єктом оподаткування у 2016 році.

Стосовно інших посилань та доводів, наведених сторонами, суд зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення, з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.06.2016 №11-1301.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 23.12.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко