Справа № 160/11903/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 05.11.2019 року № 59331092, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
В обґрунтування поданого позову Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 по справі № 160/1622/19 зобов`язано Головне управління Пенсійне фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як пенсіонеру МВС, ветерану органу внутрішніх справ відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% від розміру грошового забезпечення, яка становить 6199,54 грн. на місяць починаючи з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру. На виконання рішення суду від 19.03.2019 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплата за період з 19.04.2019 (дата набрання чинності рішення) по 31.05.20 нарахована в розмірі 1 928,74 грн. виплачена у червні 2019 року. Доплата за період з 01.01.2016 по 18.04.2019 в розмірі 54 555,73 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінетом Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити дії що, перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області добровільно. Не враховуючи отриману інформацію про добровільне виконання рішення суду, державним виконавцем 05.11.2019 року винесена постанова про накладені штрафу у розмірі 10 200 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2019р. позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 20 грудня 2019 року.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.03.2019 по справі № 160/1622/19 зобов`язано Головне управління Пенсійне фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як пенсіонеру МВС, ветерану органу внутрішніх справ відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% від розміру грошового забезпечення, яка становить 6199,54 грн. на місяць починаючи з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист №160/1622/19.

11 червня 2019 року ОСОБА_1 подано до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з виконавчим виконавчий лист №160/1622/19.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 13.06.2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59331092 на підставі виконавчого листа № 160/1622/19, та встановлено боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

25.06.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача лист №13254/08-01/26, яким відділ повідомили, що на виконання рішення суду від 19.03.2019 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплата за період з 19.04.2019 (дата набрання чинності рішення) по 31.05.20 нарахована в розмірі 1 928,74 грн. виплачена у червні 2019 року. Доплата за період з 01.01.2016 по 18.04.2019 в розмірі 54 555,73 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінетом Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити дії що, перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області добровільно.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. 23.08.2019 року винесено постанову про накладання штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 5100 грн.

Підставою для прийняття вказаної постанови було невиконання боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду без поважних причин.

05.11.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Осельською Т.П. винесено постанову про накладання штрафу, якою за невиконання без поважних причин рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф у розмірі 10200 грн.

Підставою для прийняття вказаної постанови було невиконання боржником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення суду без поважних причин.

Не погоджуючись із вказаною постановою Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області звернулось із адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З приведених норм чинного законодавства вбачається, що державний виконавець за невиконання (повторне невиконання) рішення, має право винести постанову про накладення штрафу на боржника лише при умові невиконання ним рішення без поважних причин.

З аналізу вказаних норм слідує, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як зазначалося вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.03.2019 по справі № 160/1622/19 зобов`язано Головне управління Пенсійне фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як пенсіонеру МВС, ветерану органу внутрішніх справ відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90% від розміру грошового забезпечення, яка становить 6199,54 грн. на місяць починаючи з 01.01.2016 без обмежень граничного розміру.

25.06.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача лист №13254/08-01/26, яким відділ повідомили, що на виконання рішення суду від 19.03.2019 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплата за період з 19.04.2019 (дата набрання чинності рішення) по 31.05.20 нарахована в розмірі 1 928,74 грн. виплачена у червні 2019 року. Доплата за період з 01.01.2016 по 18.04.2019 в розмірі 54 555,73 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінетом Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити дії що, перерахунку пенсії ОСОБА_1 виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області добровільно.

Отже на час винесення державним виконавцем спірної постанови про накладення штрафу від 05.11.2019 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19 виконано частково в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

У поданому позові позивач також зазначає про часткове виконання боржником рішення суду та поважність причин невиконання такого рішення в повному обсязі через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету.

Суд зазначає, що вказана обставина свідчить саме про те, що позивачем в повному обсязі не виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Посилання пенсійного органу (боржника) на ту обставину, що поважністю невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19 є відсутність відповідного фінансування із державного бюджету, суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини могли бути предметом розгляду заяви (в т.ч. боржника) в порядку статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, позивачем не надано доказів щодо відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення - рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 т. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Конституційний Суд України розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

У рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів вчинення будь-яких дій на отримання фінансування для виконання судового рішення.

Також, надаючи оцінку підставам невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19 у повному обсязі, а саме посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, суд вказує, що для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою (пункт 5 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду).

За приписами пункту 8 вказаного Порядку Комісія приймає одне з таких рішень:

про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Судом не встановлено та позивачем не зазначено про вчинення відповідних дій, спрямованих на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 160/1622/19, шляхом направлення до Пенсійного фонду України відповідних документів.

При цьому суд також враховує, що 23.08.19 державним виконавцем винесена постанова ВП № 59331092 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Вказаною постановою боржнику було надано строк для виконання вимог виконавчого документа.

Суд ухвалою від 10 грудня 2019 року зобов`язував позивача надати відомості щодо винесення первинної постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду по справі №160/1622/19, відомості щодо її судового оскарження. Станом на 20.12.2019 року позивачем до суду не надано відповідних доказів.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області погодилося з постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн.

При цьому з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що жодних дій спрямованих на повне виконання рішення суду вчинено не було, в зв`язку з чим 05.11.19 державним виконавцем було винесено постанову № 59331092 про накладення штрафу у подвійному розмірі.

Крім того, як зазначалось вище, порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, прийнятого в порядку адміністративного судочинства, визначений статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути встановлений лише судом.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд робить висновок, що держаному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного, в даному разі, рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404.

За таких умов, дії відповідача стосовно накладення на позивача відповідної суми штрафу узгоджуються із приписами норм Закону №1404 та визнаються судом як правомірні.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, належним чином доведено правомірність прийняття спірної постанови, тоді як позивачем не спростовано доводи відповідача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 241, 243-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 29, ) до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-А, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 20 грудня 2019 р.

Суддя О.М. Неклеса