Справа № 580/4026/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

18 грудня 2019 року Справа № 580/4026/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДФС у Черкаській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6634-14У від 14.11.2018, №Ф-6634-14У від 06.02.2019, №Ф-6634-14У від 08.05.2019.

16.12.2019 позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію вимог про стягнення боргу (недоїмки) №Ф-6634-14У від 14.11.2018, №Ф-6634-14У від 14.11.2019, №Ф-6634-14У від 08.05.2019;

- зупинити стягнення на підставі виконавчих документів: вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6634-14У від 14.11.2018, №Ф-6634-14У від 14.11.2018;

- заборонити Головному управлінню Державної податкової служби у Черкаській області звертати до виконання вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6634-14У від 08.05.2019.

В обгрунтування заяви зазначив, що на виконанні Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувають вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6634-14У від 14.11.2018 та №Ф-6634-14У від 06.02.2019. Внаслідок виконання вказаних вимог порушується право власності позивача, при виконанні вимоги №Ф-6634-17У від 14.11.2018 постановою державного виконавця ВП №59013285 від 09.09.2019 накладено арешт на майно позивача. Подальше виконання вказаної вимоги може призвести до опису та реалізації майна позивача, що порушить його право власності та унеможливить його поновлення в разі задоволення позову. У разі не зупинення дії вимоги №Ф-6634-14У від 08.05.2019 відповідач може звернути до виконання також і дану вимогу, тому вважає необхідним заборонити відповідачу пред`являти до виконання вимогу про сплату боргу №Ф-6634-14У від 08.05.2019.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5).

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З наданих позивачем письмових доказів не вбачається, що державний виконавець вчиняє конкретні дії, направлені на реалізацію майна боржника при виконанні вимоги про сплату боргу №Ф-6634-17У від 14.11.2018.

При цьому сам по собі арешт не свідчить про обов`язкову реалізацію майна боржника.

Щодо вимоги про сплату боргу №Ф-6634-14У від 06.02.2019 суд зазначає, що позивачем не надано доказів перебування вказаної вимоги на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби та доказів звернення стягнення на майно.

Таким чином, позивачем не доведено обставин, які б вказували на можливе порушення його права власності внаслідок реалізації його майна до винесення рішення у справі, тому підстави для забезпечення позову в цій частині відсутні.

Щодо вимоги про сплату боргу №Ф-6634/14У від 08.05.2019 позивач зазначає, що відповідач має можливість звернути до примусового виконання також і дану вимогу.

Твердження позивача про наявність на даний час реальної можливості звернення відповідача до органів державної виконавчої служби задля примусового вимоги про сплату боргу, та в подальшому проведення державним виконавцем виконавчих дій у виконавчому провадженні, суд вважає передчасними, і такими, що носять характер припущень.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача.

Згідно з частиною 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя А.В. Руденко