Справа № 420/5171/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5171/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 01.05.2018 року по 09.04.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити пенсію за період з 01.05.2018 року по 09.04.2019 року; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області моральної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 10000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 01.05.2018 року пенсійний орган припинило виплату її пенсії. При цьому, рішенням по справі № 1540/4182/18 визнано дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі протиправними. З дня набрання рішенням законної сили позивач щомісяця отримує пенсію, проте пенсія за період з травня 2018 року по квітень 2019 року не виплачена. Відповідач пояснює невиплату пенсію відсутністю спеціального порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, проте бездіяльність відповідача порушує норми ст. 5, 46, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представником відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є безпідставними, оскільки управління діє на підставі норм чинного законодавства. На виконання рішення суду здійснено розрахунок пенсії з 01.05.2018 року та в результаті перерахунку за період з з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року доплата склала 19993,28 грн., яка нарахована та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. вказана норма передбачена постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365. Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди також не безпідставними, оскільки позивач не надав належних доказів, які б могли підтвердити заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачем до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 1540/4182/18 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 року та зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 призначеної їй пенсії за віком з 01.05.2018 року (а.с. 130-143).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року апеляційну скаргу Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі - залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року - без змін (а.с.151-156).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року по справі № 1540/4182/18 набрало законної сили.

На виконання рішення суду пенсійним органом відновлено нарахування та виплату ОСОБА_1 призначеної їй пенсії за віком з 01.05.2018 року (а.с. 144-149, 157).

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 розпорядженням № 89 проведено перерахунок пенсії з 01.05.2018 року, розмір пенсії склав - 1588,79 грн., доплата за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року склала 19993,28 грн. Зазначена сума буде виплачена з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335, а саме на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 158,159, 160).

Також, листом від 19.06.2019 року № 02-Д-05 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача, ОСОБА_1 , що в результаті проведеного перерахунку за період з 01.05.2018 по 30.04.2019 доплата становила 19993,28 грн., яка нарахована у травні поточного року та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 31).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 8 Тимчасового порядку, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що позивач є внутрішньо переміщеною особою та знаходиться на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Одеси, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

При цьому, позивачу, ОСОБА_1 , на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року по справі № 1540/4182/18 поновлено нараховування та виплату призначеної пенсії за віком з 01.05.2018 року (а.с. 144-149, 157).

Разом з тим, відповідач обґрунтовує відмову у виплаті пенсії за минулий період тим, що відсутній окремий порядок виплати таких коштів, визначений Кабінетом Міністрів України, проте така відмова відповідача не ґрунтується на приписах законодавства, а тому є протиправною, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 були внесені зміни до пункту 16 Порядку контролю та передбачено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Між тим, на час розгляду справи такого порядку не визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, виплата пенсії є соціальною гарантією держави.

Відповідно до ст. 46, 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, порядок виплати пенсії регулюється Законом та передбачає регулярну виплату пенсії, щомісячно.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

В преамбулі до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365» є необґрунтованими, оскільки підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Отже, враховуючи положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» прийняття законодавцем цього Закону спрямоване на встановлення додаткових гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, до яких належить і позивач, а не на звуження обсягу їх прав, закріплених в інших законодавчих актах України, зокрема в частині 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 805/402/18 від 04 вересня 2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких підстав, враховуючи позицію Верховного Суду, суд дійшов до висновку, що відповідачем, Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області, допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів пенсійної справи пенсія ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року нарахована та обліковується в управлінні пенсійного фонду.

Таким чином, у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перед ОСОБА_1 утворилась заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

Доказів щодо виплати позивачу зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід зобов`язати виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

Згідно ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області моральну шкоду у розмірі 10000 гривень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, позивачем, ОСОБА_1 , не зазначено обґрунтованих обставин на підтвердження заподіяння відповідачем моральної шкоди та не доведено факту заподіяння їй моральних та фізичних страждань, а отже не підтверджено наявність причинного зв`язку між заявленою моральною шкодою з невиплатою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., відповідно до квитанції № 2 від 25.09.2019 року (а.с. 52).

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.. Канатна, 83), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-а) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.