Справа № 640/14230/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2019 року № 640/14230/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» до Державного управління справами, Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Лесі Анатоліївни, Фонду державного майна України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» про визнання протиправними дій, рішення та скасування такого рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47436836 від 20.06.2019 року на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, суб'єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами, , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 32076792, дата державної реєстрації 13.06.2019 року, з видаленням відкритого розділу;

- визнання протиправним дії Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 та зобов'язати Державне управління справами утриматись від дій щодо повторної державної реєстрації прав на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13;

- визнання протиправними дії Фонду державного майна України щодо включення приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язати Фонд державного майна України виключити приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві з Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 20.06.2019 року було зареєстроване право власності на нежитлове приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, суб'єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами.

Підставою виникнення права власності послугували протиправні дії Державного управління справами, яке незаконно передало вказане приміщення з балансу Державного підприємства «Укржитлосервіс» на баланс Державному підприємству «Держінвестконсалтинг», потім надало до Фонду державного майна України відомості для включення приміщення №148 в Єдиний реєстр об'єктів державної власності щодо державного майна, і вже на підставі витягу з даного реєстру звернулося до Відповідача-2, який здійснив незаконну державну реєстрацію допоміжного приміщення, зареєструвавши його як нежитлове приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка, м. Київ.

Позивач зазначає, що висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №001-ІВМ/19 Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи», підтверджено, що приміщення першого поверху багатоквартирного житлового будинку №13 по вулиці Михайла Омеляновича-Павленка в місті Києві, в тому числі приміщення №148, є допоміжними приміщеннями призначеними для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Окрім висновку експерта належність спірного приміщення до допоміжного підтверджується Поверховим планом (поверх І літера «А») від 30.11.1972 року; Журналом внутрішніх площ приміщень; робочими кресленнями «Застройка квартала по ул. Суворовской №5 дом 4 секция «Е». План 1-го этажа», виконані державним інститутом по проектуванню «Київпроект», від 04.1970, заказ 16688/68, лист 13-103, а також нормами чинного законодавства, а тому дії Відповідача-1 щодо державної реєстрації права власності на приміщення є протиправними.

При цьому, позивач вказує, що відповідач-1 реєструючи право власності на спірне приміщення вийшов за межі своїх повноважень, так як він не наділений повноваженнями щодо державної реєстрації нежитлових приміщень як об'єктів державної власності, оскільки на нього законодавством покладені організаційно-контрольні функції в сфері управління об'єктами державної власності.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» підставою включення об'єкта нерухомого майна до Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач-3 мав право включити об'єкт нерухомого майна - приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності виключно на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також за наявності правовстановлюючих документів на нього. В свою чергу, Відповідач-2 вчиняючи реєстраційну дію щодо об'єкту нерухомого майна, з відкриттям нового розділу в реєстрі, мав би звернути увагу, що по об'єкту нерухомого майна не проводилась державна реєстрація, а тому бути включеним до Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна він не міг, саме тому наявність витягу з даного Реєстру не могло слугувати беззаперечною підставою виникнення права державної власності на спірне приміщення.

Ухвалою суду від 02.08.2019 року провадження у даній справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Укржитлосервіс» та Державне підприємство «Держінвестконсалтинг».

Ухвалою суду від 13.08.2019 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч.13 ст.171 КАС України, у зв'язку з несплатою судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали від 13.08.2019 року з боку позивача надійшла заява про усунення недоліків, зокрема, надано оригінал квитанції №126 від 21.08.2019 року на підтвердження сплати судового збору за подання позову у розмірі 5763,00 грн. З урахуванням того, що позивачем виконано вимоги ухвали суду від 13.08.2019 року, судом ухвалою від 12.09.2019 року продовжено розгляд справи у відповідності до вимог ч. 14 ст. 171 КАС України.

Ухвалою суду від 20.08.2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 року, заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» про забезпечення адміністративного позову задоволено частково, заборонено Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження приміщенням №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 у м. Києві, загальною площею 84,4 кв.м., зокрема: проводити списання, відчуження, продаж, приватизацію, безоплатну передачу, передачу з балансу на баланс або у комунальну власність, передавати на праві господарського відання або оперативного управління, передавати в оренду, а також вчиняти інші дії по розпорядженню приміщенням шляхом передачі речових прав на нерухоме майно будь-яким особам. В іншій частині заяву про забезпечення адміністративного позову залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 23.08.2019 року заяву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» про забезпечення адміністративного позову задоволено частково, заборонено Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та іншим суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13; заборонено Державному управлінню справами, Державному підприємству «Держінвестконсалтинг», Державному підприємству «Укржитлосервіс» та Фонду державного майна України вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо усіх допоміжних, нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13. В іншій частині заяву про забезпечення адміністративного позову залишено без задоволення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року апеляційну скаргу Державного управління справами задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року про забезпечення адміністративного позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова 13" про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою суду від 13.09.2019 року відмовлено у задоволенні заяви Державного управління справами про роз'яснення ухвал Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.08.2019 року та від 23.08.2019 року у справі №640/14230/19.

Позивач в процесі розгляду справи уточнював позовні вимоги. Заявою від 04.12.2019 року позивач змінив предмет позову, у зв'язку з чим просив суд:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47436836 від 20.06.2019 року на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, суб'єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами, , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 32076792, дата державної реєстрації 13.06.2019 року.

- визнати протиправними дії Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

- визнати протиправними дії Державного управління справами та Фонду державного майна України щодо включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлового приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлового приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлового приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлового приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлового приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 та зобов'язати Фонд державного майна України виключити з Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлове приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлове приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлове приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлове приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлове приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.

Відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти позову вказуючи, що спірне приміщення не належить до житлового фонду, було внесено до статутного капіталу Державного підприємства «Держінвестконсалтинг», перебуває на балансі останнього як окрема облікова одиниця, є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, реєстрація речових прав на який здійснювалась відповідно до вимог Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, відповідач-1 вказав, що спірні правовідносини пов'язані з захистом права власності та з належністю виконання дій щодо спірного нежитлового об'єкту, а тому спір згідно з предметним і суб'єктним критеріями має вирішуватися за правилами господарського судочинства, в зв'язку з чим просив закрити провадження по справі.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечив, вказавши, що державним реєстратором прийнято законне та вмотивоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.06.2019 року за №47436836 в межах наданих повноважень.

Також, до суду надійшов відзив на позовну заяву з боку відповідача-3, в якому останній заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що підставою для включення та внесення змін до Реєстру є надходження від суб'єктів управління до Фонду інформації про об'єкти державної власності, таким чином дії Фонду щодо внесення даних до Реєстру залежать від дій суб'єктів управління. Також, з урахуванням того, що Фонд не може самостійно за власною ініціативо вносити відомості до Реєстру, оскільки такі дії є похідними від дій уповноваженими управляти об'єктами державної власності, вважає вимоги позивача про зобов'язання Фонду виключити приміщення №148 за адресою: м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 13 з Єдиного реєстру об'єктів державної власності незаконними та необґрунтованими.

Треті особи письмові заперечення на позовну заяву не надали.

Ухвалою від 19.12.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни та про визнання протиправними дій Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, судом встановлено наступне.

13.09.2018 року рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку № 13 по вулиці Михайла Омеляновича-Павленка в місті Києві прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» та про прийняття даного будинку в управління ОСББ «Суворова 13». Відповідне рішення зафіксоване в протоколі установчих зборів ОСББ «Суворова 13» № 1 від 13.09.2018 року.

29.10.2018 року була проведена державна реєстрація ОСББ «Суворова 13» ().

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Статуту ОСББ «СУВОРОВА 13» завданням та предметом діяльності об'єднання є: забезпечення реалізації прав та здійснення обов'язків співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

ОСББ «Суворова 13» листом від 12.11.2018 року №12/11 повідомило ДП «Укржитлосервіс» як попереднього балансоутримувача будинку, а також його засновника та орган управління майном - Державне управління справами, про створення ОСББ «Суворова 13» та просило передати житловий будинок по акту приймання-передачі в управління ОСББ «Суворова 13» з допоміжними приміщеннями, спільним майном багатоквартирного будинку, технічної та іншою передбаченою законодавством документацією на будинок; повідомити ОСББ «Суворова 13» про відповідальних представників попереднього балансоутримувача, які увійдуть до складу Комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ «Суворова 13».

В подальшому, ОСББ «Суворова 13» листами від 23.04.2019 року за № 23/04/2019; від 20.05.2019 року №20/05/2019 неодноразово повідомляло ДП «Укржитлосервіс» та Державне управління справами про засідання комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ, включення та направлення свої представників в роботу комісії.

Крім того, позивач 18.02.2019 року отримав висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №001-ІВМ/19 Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» щодо визначення статусу приміщень першого поверху багатоквартирного будинку №13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві.

Фондом державного майна України на підставі наданої Державним управлінням справами інформації були включені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності наступні приміщення: нежитлове приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлове приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлове приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлове приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлове приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.

Позивач вважає, що дії відповідача-1 та відповідача-3 щодо включення приміщень №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; №149, загальною площею 63,0 кв.м.; №280, загальною площею 37,9 кв.м.; №281, загальною площею 38,7 кв.м.; №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 до Єдиного реєстру об'єктів державної власності є протиправними, так як зазначені приміщення є спільною сумісною власністю усіх співвласників будинку. Крім того, включення зазначених приміщень до Єдиного реєстру об'єктів державної власності було здійснено всупереч Закону України «Про управління об'єктами державної власності», а тому позивач просить виключити зазначені приміщення з Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 1 та пп. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пп. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій у тих правовідносинах, в яких виникає спір між сторонами.

Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з аналізу наведених положень КАС України, суд зазначає, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою службовою чи посадовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних (управлінських) функцій.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про фонд державного майна України" фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Указом Президента України «Про Державне управління справи» від 23.02.2000 року №278/2000 постановлено утворити відповідно до внесених Кабінетом Міністрів України на виконання статті 7 Указу Президента України від 15 грудня 1999 року N 1572 ( 1572/99 ) пропозицій Державне управління справами як єдиний орган з матеріально-технічного та іншого забезпечення діяльності Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки і оборони України, інших державних органів.

Відповідно до пункту 2 зазначеного указу Державне управління справами здійснює управління об'єктами державної власності, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Ради національної безпеки і оборони України та інших державних органів і передані Державному управлінню у встановленому порядку.

У відповідності до пункту 1 указу Президента України «Питання державного управління справами» від 23.01.2007 року №33/2007 на часткову зміну Указу Президента України від 23 лютого 2000 року N 278 ( 278/2000 ) «Про Державне управління справами» (зі змінами, внесеними Указом від 20 серпня 2002 року N 729 ( 729/2002) встановити, що Державне управління справами є допоміжним органом, створеним Президентом України відповідно до пункту 28 статті 106 Конституції України (254к/96-ВР) для матеріально-технічного, соціально-побутового та іншого забезпечення діяльності Президента України, Ради національної безпеки і оборони України, Секретаріату Президента України та інших створених Президентом України консультативних, дорадчих та допоміжних органів і служб.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.04.2000 року №165-р передано в управління Державного управління справами об'єкти державної власності згідно з додатком. Відповідно до пункту 9 розділу ІІ даного додатку, Кабінетом Міністрів України передано в управління Державного управління справами будинок вул. Суворова, 13 в м. Києві.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" Єдиний реєстр об'єктів державної власності (далі - Реєстр) є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду (лізинг), концесію або заставу, державних підприємств, установ та організацій, а також про корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських структур.

Частиною 2 ст. 12 цього Закону встановлено, що Реєстр формується Фондом державного майна України за участю центральних органів виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, у сфері статистики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, Антимонопольного комітету України, інших уповноважених органів управління, а також Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, на єдиних методологічних засадах, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Формування Реєстру в частині нерухомого майна здійснюється на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих зазначеними в абзаці першому цієї частини органами відповідно до законодавства.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності є повноваженнями Фонду державного майна України на виконання владних управлінських функцій та здійснюється за участю центральних органів виконавчої влади та інших уповноважених органів управління, зокрема Державного управління справами, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Державного управління справами та Фонду державного майна України щодо включення нежитлових приміщень до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язання Фонду державного майна України виключити нежитлові приміщення з Реєстру, є такими, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Пунктами 11, 16, 25 частини 1 статті 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть облік об'єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів, забезпечують проведення інвентаризації майна державних підприємств, установ, організацій, господарських структур відповідно до визначеного Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з підпунктами "д", "е" пункту 2 частини 1 статті 7 зазначеного Закону Фонд державного майна України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна здійснює в межах, визначених законодавством, формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності, виступає розпорядником Єдиного реєстру об'єктів державної власності, виступає розпорядником Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" встановлено, що Єдиний реєстр об'єктів державної власності (далі - Реєстр) є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду (лізинг), концесію або заставу, державних підприємств, установ та організацій, а також про корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських структур. Реєстр формується Фондом державного майна України за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, Антимонопольного комітету України, інших уповноважених органів управління, а також Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, на єдиних методологічних засадах, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Формування Реєстру в частині нерухомого майна здійснюється на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманих зазначеними в абзаці першому цієї частини органами відповідно до законодавства.

Пунктами 1 та 2 Положення про Єдиний реєстр об'єктів державної власності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 14.04.2004 встановлено, що Єдиний реєстр об'єктів державної власності (далі - Реєстр) є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду, лізинг, концесію або заставу державних підприємств, їх об'єднань, установ та організацій (далі - підприємства), а також корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації (далі - балансоутримувачі). Реєстр формується Фондом державного майна за участю Держкомстату, Державної податкової адміністрації, НКЦПФР, Держпідприємництва, Держземагентства, Антимонопольного комітету та інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, шляхом об'єднання на єдиних методологічних засадах інформаційних систем.

Пунктом 4 зазначеного Положення встановлено, що органи, уповноважені управляти об'єктами державної власності: ведуть облік об'єктів державної власності, які належать до сфери їх управління та підлягають внесенню до Реєстру; здійснюють контроль за повнотою даних Реєстру та їх відповідністю встановленим вимогам; передають щокварталу Фондові державного майна інформацію для внесення змін до Реєстру.

Згідно з пунктом 7 Положення про Єдиний реєстр об'єктів державної власності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 14.04.2004 реєстр складається з адресно-довідкової та інформаційної частини. Інформаційна частина формується Фондом державного майна на підставі даних органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, Держкомстату, Державної податкової адміністрації, НКЦПФР, Держпідприємництва, Держземагентства, Антимонопольного комітету. Інформаційна частина містить відомості про засновників підприємств, господарських товариств, у статутних капіталах яких акції (частки, паї) належать державі, та про балансоутримувачів, стан приватизації (корпоратизації), монопольне становище, стратегічне значення, фінансові (бухгалтерські) та статистичні показники, відомості про філії, відділення, представництва та інші відокремлені підрозділи, розмір корпоративних прав держави, розмір земельних ділянок та площу забудови для об'єктів нерухомого майна, тип, найменування та вартість цього майна тощо.

Пунктом 7 Методики проведення інвентаризації об'єктів державної власності затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1121 від 30.11.2005 встановлено, що інвентаризація державного майна проводиться за рішенням відповідного органу державної влади. Юридична особа після отримання рішення про проведення інвентаризації протягом місяця, що настає за звітним кварталом, роком, складає відповідно до затверджених Фондом державного майна класифікаторів на підставі даних інвентаризаційних описів перелік державного майна за формою, затвердженою Фондом, і подає його органові державної влади. Орган державної влади на підставі переліків державного майна, що надійшли від юридичних осіб, складає за формою, затвердженою Фондом державного майна, узагальнений перелік цього майна і протягом 55 днів після закінчення звітного кварталу або до 25 квітня року, що настає за звітним, подає його Фондові державного майна. Фонд державного майна протягом місяця після надходження узагальненого переліку державного майна вносить відомості до Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

Таким чином, облік об'єктів державної власності ведеться органами уповноваженими управляти відповідними об'єктами державної власності та відомості до Єдиного реєстру об'єктів державної власності вносяться Фондом державного майна України за результатами інвентаризації об'єктів державної власності, яка проводить зазначеними уповноваженими органами та на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.04.2000 року №165-р будинок №13 по вул. Суворова у місті Києві передано в управління Державного управління справами.

Рішенням І сесії VIII скликання Київської міської ради «Про перейменування вулиць, проспекту та провулку у місті Києві» від 07.07.2016 року №559/559 вулицю Суворова у місті Києві перейменовано на вулицю Михайла Омеляновича-Павленка.

Рішення щодо проведення інвентаризації державного майна, а також докази проведення інвентаризації державного майна на підставі якої нежитлові приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; №149, загальною площею 63,0 кв.м.; №280, загальною площею 37,9 кв.м.; №281, загальною площею 38,7 кв.м.; №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 були включені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності суду надані не були. Таким чином, у суду відсутні докази на підтвердження проведення інвентаризації державного майна.

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна від 17.12.2018 та листа Фонду державного майна України №10-15-14771 від 13.08.2019, за даними, які надані до Фонду державного майна України, в Реєстрі обліковується нерухоме державне майно за місцезнаходженням: м. Київ, вул. Омеляновича-Павленка, 13, зокрема нежитлове приміщення №148 (літера «А») (загальна площа 84,4 кв.м.), що перебуває на балансі Державного підприємства «Держінвестконсалтинг» (код за ; суб'єкт управління - Державне управління справами).

Згідно витягів з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна від 10.09.2018, листа Фонду державного майна України №10-15-18325 від 10.09.2018 та листа Фонду державного майна України №10-15-15519 від 28.08.2019, за даними, які надані до Фонду Державним управлінням справами, в Реєстрі обліковується нерухоме державне майно, у тому числі нежитлові приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; №280, загальною площею 37,9 кв.м.; №281, загальною площею 38,7 кв.м.; №282, загальною площею 41,5 кв.м. за місцезнаходженням: м. Київ, вул. М. Омеляновича-Павленка, 13, що перебувають на балансі Державного підприємства «Укржитлосервіс» (код за ; суб'єкт управління - Державне управління справами).

Водночас відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.02.2019 №155731232, станом на 11.02.2019 відомості щодо зареєстрованих нежитлових приміщень в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні.

До того ж, відповідно до матеріалів реєстраційної справи, що була надана відповідачем-2 разом із відзивом на позовну заяву, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.07.2019 №174626186, право власності на нежитлове приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 13 виникло на підставі витягу з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна, серія та номер:10-15-25765, виданий 17.12.2018 виданий Фондом державного майна України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що нежитлове приміщення №148 (літера «А»), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 13 було внесено 22.07.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто вже після того як було включено до Єдиного реєстру об'єктів державної власності. При цьому, відомості щодо нежитлових приміщень №149, загальною площею 63,0 кв.м.; №280, загальною площею 37,9 кв.м.; №281, загальною площею 38,7 кв.м.; №282, загальною площею 41,5 кв.м., що були включені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

На підставі викладеного та враховуючи, що нежитлові приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; №149, загальною площею 63,0 кв.м.; №280, загальною площею 37,9 кв.м.; №281, загальною площею 38,7 кв.м.; №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 13 були внесені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності Фондом державного майна України за участі органу управління майном - Державного управління справами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Державного управління справами та Фонду державного майна України щодо включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлового приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлового приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлового приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлового приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлового приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 та зобов'язання Фонду державного майна України виключити вищевказані приміщення з Єдиного реєстру об'єктів державної власності підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити суму судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державного управління справами та Фонду державного майна України пропорційно.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодекс адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СУВОРОВА 13» задовольнити.

Визнати протиправними дії Державного управління справами щодо включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлового приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлового приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлового приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлового приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлового приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.

Визнати протиправними дії Фонду державного майна України щодо включення до Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлового приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлового приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлового приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлового приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлового приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.

Зобов'язати Фонд державного майна України виключити з Єдиного реєстру об'єктів державної власності нежитлове приміщення №148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м.; нежитлове приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; нежитлове приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.; нежитлове приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; нежитлове приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.

Стягнути на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СУВОРОВА 13» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного управління справами (01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 960,50 (дев`ятсот шістдесят грн 50 копійок).

Стягнути на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «СУВОРОВА 13» (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 13, реєстраційний номер облікової картки платника податків 42579674) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду державного майна України (01601, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, реєстраційний номер облікової картки платника податків 00032945) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 960,50 (дев`ятсот шістдесят грн 50 копійок).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділ VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.І. Келеберда