Справа № 377/831/19
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/831/19

Провадження №2-а/377/23/19

19 грудня 2019 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., за участю секретаря судового засідання Ахутіної А.А., без участі сторін, розглядаючи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , представник позивача, який діє на підставі договору про надання адвокатських послуг - адвоката Бабинець Сергія Петровича до поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівський області ДПП сержанта поліції Криволап Олександра Віталійовича, Головного Управління національної поліції в Чернігівській області - про скасування постанови по адміністративній справі,

в с т а н о в и в :

30 жовтня 2019 року представник позивача, який діє на підставі договору про надання адвокатських послуг, звернувся до Славутицького міського суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 583869 від 17.10.2019 року. Вважає дане рішення необґрунтованим та таким, що підлягає до скасування оскільки не представлено будь-яких доказів правомірності дій посадової особи.

14 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Криволап О.В. , в якому він зазначив, що 17 жовтня 2019 року о 04 годині 18 хвилин в м. Чернігові по проспекту Миру, 68, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ 3035, державний номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», а саме, здійснив проїзд без зупинки, не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.п. 2.1 а) , п.п. 2.1 б), розділ 33 дорожній знак 2.2 Правил дорожнього руху. Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху дорожнім знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп- лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Даний дорожній знак відноситься до знаків пріоритету. Так, знаки пріоритету застосовуються для зазначення черговості проїзду перехресть, перехрещень окремих проїзних частин, а також вузьких ділянок доріг. Введення в опис знаку вимоги дати дорогу акцентує увагу водіїв на небезпеку даного місця на дорозі і необхідності суворого виконання вимог ПДР. Своїми діями позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП), а саме, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортній засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушенні встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Крім того не пред`явивши інспектору патрульної поліції для перевірки посвідчень водія та реєстраційний документ на транспортний засіб ОСОБА_3 здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. На відеозаписі з відеореєстратора зафіксовано момент порушення водієм ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху, а саме, видно, як позивач, виїжджаючи з боку готеля «Градецький» на проспект Миру, не зупинився перед дорожнім знаком 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено» та без зупинки повернув наліво на проспект Миру. Потім повернув на вул. Котляревського, де був зупинений поліцейськими (фото дорожнього знака 2.2. на диску додається). Також, відеозаписом спростовуються твердження представника позивача Бабинця С.П . висловлені в позові, що, нібито, відсутні будь-які докази скоєні даних правопорушень, адже на відеозаписі з нагрудної бодікамери зафіксовано як ОСОБА_3 неодноразово говорить, що пред`явити посвідчення водія та реєстраційний талон не може, оскільки при собі він їх не має, вони знаходяться дома. Таким чином, вважає, що ОСОБА_3 не дотримався відповідних вимог Правил дорожнього руху, що призвело до їх порушення та притягнення його до адміністративної відповідальності. Просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На розгляд справи позивач та його представник не явилися, подали заяву про проведення слухання справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши постанову серія ДПО18 №583869 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача, надавши належну оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до постанови серії ДПО18 №583869 від 17.10.2019 року, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ-3035» державний номерний знак НОМЕР_1 , 17.10.2019 року о 04 годині 18 хвилин в м.Чернігів по проспекту Миру 68, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» проїхавши без зупинки, та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 «а» та п.2.1 «б» розділ 33 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення передбачені частиною 1 статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП. За що до ОСОБА_3 застосоване адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 гривень 00 копійок.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

На виконання цих завдань адміністративного судочинства України, суд при вирішенні публічно-правового спору виходить з наступного.

Згідно ст. 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Як зазначено в ст. 14 цього Закону, учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів викладені в розділі 2 Правил дорожнього руху України, а вимоги щодо дорожніх знаків передбачені п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до положення п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами), дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Згідно додатку 1 до Правил дорожнього руху, розділу 33 «Дорожні знаки», підрозділу 2 «Знаки пріоритету», знак 2.2 - «Проїзд без зупинки заборонено».

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Натомість, доказів на підтвердження вчинених позивачем адміністративних правопорушень, п. 2.1 «а» та п.2.1 «б» ПДР України, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису тощо, відповідачем не надано.

При цьому з наданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної бодікамери не вбачається доказів того, що саме транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3 здійснив порушення Правил дорожнього руху, так як не видно номерів того автомобіля, який зупинили працівники поліції. Крім того на відеозапису зафіксовано як ОСОБА_3 надає працівнику поліції документи, при цьому не можливо ідентифікувати які саме документи надавались.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 73 КАС України).

Виходячи із норм викладених в ст. 77 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки доказів правомірності притягнення позивача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.

При тих обставинах, з урахуванням недоведеності вчинення позивачем порушень ПДР і недоведеності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, оскаржувана позивачем постанова є протиправною, підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП сержанта поліції Криволап Олександра Віталійовича серія ДПО18 №583869 від 17.10.2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Малишенко