Справа № 520/4558/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Тітов О.М.

12 грудня 2019 р.Справа № 520/4558/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -

В с т а н о в и л а:

08.05.2019 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФО-П ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить скасувати податкові повідомлення-рішення, що прийняті відповідачем Головним управлінням ДФС в Харківській області (далі - ГУ ДФС в Харківській області, правонаступником якого є ГУ ДПС в Харківській області, контролюючий орган) 14.02.2019 року на підставі Акту перевірки № 167/20-40-13-06-08/291176209 від 21.01.2019 року, та якими:

- за встановлені порушення п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) і на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 168.570 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 134.856 грн, штраф - 33.714 грн, - № 6;

- за встановлені порушення п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України і на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір у розмірі 14.047,50 грн, з яких: за податковим зобов`язанням -11.2348 грн, штраф - 2.809 грн, - № 6;

- за встановлені порушення п. 185.1, п. 187.1, п. 188.1 ст. 188, абз 5 (г) ст. 198 ПК України і на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 5.911,75 грн, з яких: за податковим зобов`язанням - 4.729 грн, штраф - 1.182,25 грн, № - 6;

- за встановлені порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених ст. 201, та згідно із ст. 120-1 ПК України, за звітний період грудень 2015 року, жовтень 2017 року, за затримку реєстрації ПН/РК на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ - 82,96 грн, застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 82,60 грн, - № 6;

- за встановлені порушення - відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України, ПН/РК на суму ПДВ - 4.729 грн, у зв`язку з чим, попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати ПН/РК у строк, визначений п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України та згідно із ст. 120-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 50% - 2.364,50 грн, - № 6.

Крім того, позивач просить скасувати рішення ГУ ДФС в Харківській області від 14.02.2019 року № 6, яким відповідач на підставі того ж Акту перевірки за встановлені порушення абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за наслідками якого донараховано 156.260,17 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, застосував штрафі санкції в розмірі 46.480,65 грн.

Також, позивач просить скасувати вимогу відповідача від 14.02.2019 року № 6 про сплату недоїмки у розмірі 156.260,17 грн.

Відносно податкових повідомлень рішень №№ 6, 6, 6 позивач зазначає, що ПН від 05.06.2015 року № 162 з розрахунком коригування кількісних і вартісних показників до ПН від 04.06.2015 року № 347 від 04.06.2015 року підтверджується безпідставність висновку відповідача про включення нею до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковій накладній № 162 на суму 4.193,40 грн, в тому числі ПДВ - 698,90 грн, оскільки здійснене контрагентом коригування підтверджує факт придбання товару та подальшу його реалізацію. Вказані документи були наявні при здійсненні перевірки, та надані ДФС України.

Окрім того, як при здійсненні перевірки, так і при розгляді заперечень ГУ ДФС у Харківській області залишено поза увагою її посилання на офіційну податкову консультацію інформаційно-довідкового департаменту ДФС України.

Відносно податкових повідомлень-рішень № 6, № 6, № 6 від 14.02.2019 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-000002213 від 14.02.2019 року позивач вказує, що при здійсненні перевірки ревізорам-інспекторам було надано Договір № 260413-2 від 26.04.2013 року, Додаток № 1 до Договору, Акт приймання передачі № 260413-2/1 від 29.04.2013 року про приймання-передачу системи електронних документів: файли бази даних та програмний код, що за своєю суттю, професійною мовою ІТ спеціалістів означає передачу Замовнику новоствореного сайту, замовлення якого здійснено по Договору № 260413-2 від 26.04.2013 року.

Позивач вважає, що в Акті перевірки та у відповіді за результатами розгляду заперечень ГУ ДФС України, в порушення вимог ст. 20 ПК України та ст. 19 Конституції України умисно невірно трактували умови договору на розробку та виготовлення сайту та умисно не зазначили про надання вказаних документів при проведенні перевірки в Акті перевірки.

Окрім того, при розгляді заперечень нею надано пояснення, що основним, більше того, єдиним видом діяльності ФО-П ОСОБА_1 є здійснення господарської діяльності через торгівлю в мережі Інтернет. Вказаний сайт функціонує з 2013 року. Створений та обслуговується ФО-П ОСОБА_2 . При проведенні попередніх планових перевірок податковими органами право власності на сайт та витрати до договорам на обслуговування сайту були підтверджені.

У зв`язку з чим, у ФО-П ОСОБА_1 відсутні порушення п. 177.4.6. ст. 177 ПК України при визначенні бази оподаткування та віднесення до складу витрат витрати з оплати послуг по обслуговуванню сайту на підставі укладених з ФО-П ОСОБА_2 договорів, оскільки право власності на сайт та використання сайту і надання робіт є належним чином підтвердженими первинними документами. Свою господарську діяльність ФО-П ОСОБА_1 здійснює лише з використанням тільки цього сайту, що слугує основним та єдиним джерелом заробітку.

Відносно включення до витрат вартості товарно-матеріальних цінностей на суму 39.459,98 грн. позивач вказує, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області допущено порушення п. 177.4.6. ст. 177 ПК України, оскільки невизнані ревізорами суми витрат безпосередньо стосуються господарської діяльності. У ФО-П ОСОБА_1 офіційно працевлаштовано ще 3 особи, для забезпечення їх та себе робочим місцем та для забезпечення належного функціонування та роботи офісу необхідними меблями та технікою було придбано потрібні для роботи товарно-матеріальні цінності, які в розумінні п. 14.1.138. ст. 14 ПК України не підлягають амортизації та можуть бути одразу віднесені до витрат в повному обсязі.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов ГУ ДФС у Харківській області зазначає, що до перевірки ФО-П ОСОБА_1 не надано первинні документи на власність сайту www.avtomats.com.ua (договір, сплату та інші), на якому здійснюється роздрібна торгівля, через мережу Інтернет. У періоді 2015-2017 роки до витрат платником податків включені витрати по обслуговуванню сайта, а саме інформаційні послуги (робота, пов`язана з інтернетом-магазином), які надає ФО-П ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно з укладеними договорами № 190115-5 від 19.01.2015 року та № 291116-5 від 29.11.2016 року у загальній сумі (без ПДВ) - 709.740,00 грн., а саме: 2015 рік - 156.600,00 грн., 2016 рік - 263.450,00 грн., 2017 рік - 289.690,00 грн. До перевірки надані наступні документи: договір № 190115-5 від 19.01.2015 року, в якому зазначено, що ФО-П ОСОБА_2 (Виконавець) бере на себе зобов`язання з надання послуг по інформатизації - програмування та підтримування сайту; додатки до договору та акти виконаних робіт по послугам: створення в базі даних сайта нових сторінок товару з його технічним описом (перевірка орфографії); внесення в базу даних фотографій товару з описом; внесення змін вихідний код сторінки від 2 до 5 тематичних ссилок на інші сторінки; зміна кода сторінки з метою її покращення ранжирування у видачі пошукових систем; внесення в базу даних сайта метатегов.

Контролюючий орган вказує, що платником податків до заперечення надано наступні документи: договір № 260413-І від 26.04.2013 року (предмет договору, щодо передачі електронних ключів у повну власність від ФО-П ОСОБА_2 до ФО-П ОСОБА_1 ), акт передачі - приймання робіт № 260413-2 від 29.04.2013 року, акти передачі - приймання робіт по виконанню послуг інформатизації (хостинг сайта) за 2015-2017 роки, які не мають підтвердження сплати, рахунок, вказаний у цих актах відноситься до інших актів виконаних робіт, які були надані до перевірки. Також на сайті www.avtomats.com.ua лічиться редактор сайту з іменем Єлізавета, яка не є найманим працівником ані у ФО-П ОСОБА_1 а ні у ФО-П ОСОБА_2

Перевіркою правильності визначення оподатковуваного доходу відображеного у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2015-2017 р.р., встановлено що ФО0П ОСОБА_1 занижений чистий дохід на загальну суму - 749.199,98 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму - 134.856,05 грн., а саме: 2015 рік - 31.148,47 грн.; 2016 рік - 50.160,88 грн.; 2017 рік - 53.546,70 грн.

Також, у зв`язку із заниженням чистого оподатковуваного доходу у сумі 749.199,95 грн. на порушення ФО-П ОСОБА_1 пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, перевіркою встановлено заниження суми визначеного військового збору, що підлягає сплаті, у періоді з 01.01.2015року по 31.12.2017 року на суму 11.238,00 гривень.

Також, ФО-П ОСОБА_1 , в порушення вимог пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України не нараховано податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких, суми податку були включені до складу податкового кредиту, та використання яких не пов`язано із господарською діяльністю платника податку, внаслідок чого занижені податкові зобов`язання по податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 4.729,00 грн.

Перевіркою ФО-П ОСОБА_1 щодо своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН встановлено порушення платником вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: ПН від 23.12.2015 року № 995 на суму ПДВ 626,38 по строку реєстрації 07.01.2016 року фактично зареєстрована в ЄРПН 14.01.2016 року із затримкою на 7 календарних днів, ПН від 30.10.2017 року № 992 на суму ПДВ - 199,58 грн по строку реєстрації 15.11.2017 року фактично зареєстрована 20.11.2017 року із затримкою на 5 календарних днів.

За наведених обставин, ГУ ДФС у Харківській області вважає, що податкові повідомлення-рішення від 14.02.2019 року № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, №6, та вимога № Ф-000002213 від 14.02.2019 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, відтак, скасуванню не підлягають.

У відповіді на відзив позивач підтримує позовні вимоги та обґрунтування неправомірності винесених податкових повідомлень-рішень та вимоги, що викладені в позовній заяві.

Додатково зазначає, що основним предметом доказування в даній справі є правомірність віднесення ФО-П ОСОБА_1 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрат на обслуговування сайту та здійснення реклами в мережі Інтернет по взаємовідносинам між ФО-П ОСОБА_1 та ФО- П ОСОБА_2 ; витрат на оплату за доставку та супутні послуги при транспортуванні придбаного Покупцем у Позивача товару; витрат на оплату техніки та іншого товару для здійснення господарської діяльності. Всього за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року відповідачем не визнано правомірність віднесення ФО-П ОСОБА_1 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, на суму 749.199,98 грн.

Позивач вважає, що витрати на вказану суму правомірно віднесені ним до витрат, що безпосередньо пов`язані з отриманням доходів. Включаючи зазначені суми до витрат, вона керувалась положеннями п. 177.4 ст. 177 ПК України, відтак, діяла відповідно до вимог чинного законодавства України.

Господарські взаємовідносини з ФО-П ОСОБА_2 виникли на підставі договору № 260413-2 від 26.04.2013 року, згідно з умовами якого ФО-П ОСОБА_1 замовила розробку та виготовлення сайту www.avtomats.com.ua, приймання-передача якого оформлена відповідним Актом, а для можливості здійснювати свою господарську діяльність, використовуючи вказаний сайт ФО-П ОСОБА_1 , починаючи з 2013 року по сьогоднішній день замовляються та оплачуються послуги з хостінгу.

Крім того, як убачається із Акту від 15.05.2015 року № 1495/20-3117-02-08/ про результати документальної планової перевірки ФО-П ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 28.01.2013 року по 31.12.2014 року та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2015 року по справі № 820/5244/15, в перевіряємому періоді з 2013 року по 2014 рік включно відповідачем визнано та підтверджено витрати по взаємовідносинам між ФО-П ОСОБА_1 та ФО- П ОСОБА_2 як такі, що стосуються господарської діяльності та відповідають вимогам п. 174.4. ст. 174 ПК України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року (повний текст рішення виготовлений 06.09.2019 року) позовні вимоги ФО-П ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі наступним чином: скасовані податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 14.02.2019 року: № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 46.480,65 грн.; № 6 про донарахування грошового зобов`язання зі сплати ПДФО у розмірі 167.570,00 грн. (сума основного зобов`язання - 134.856,00 грн., штрафні санкції - 33.714,00 грн.); № 6 про донарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 14.048,50 грн.; № 6 про донарахування грошового зобов`язання зі сплати ПДВ у розмірі 5.911,25 грн.; № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 82,60 грн.; № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 2.364,50 грн. Скасовано вимогу № Ф-000002213 від 14.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 156.260,17 грн.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто на користь ФО-П ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області судовий збір у розмірі 3.927,18 грн.

Висновок суду вмотивований тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами правомірність включення до складу витрат самозайнятої особи ОСОБА_1 749.199,98 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ДФС у Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні адміністративного позову ФО- П ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовує вимоги апеляційної скарги відповідач фактично аналогічними доводами, що наведені ним у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на доводи, що наведені ним у заявах по суті в суді першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України частковому скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводили відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом: податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст. 83 ПК України).

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Судом установлено, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 4 квартал 2018 року, відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області від14.11.2018 року № 8410, проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатами перевірки було складено Акт від 21.01.2019 року № 167/20-40-13-06-08/ /т. 1, а.с. 12-46/, яким, з урахуванням розгляду поданих ФО-П ОСОБА_1 заперечень /т. 1, а.с. 59-70/, встановлені наступні порушення:

- п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого, занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 134.856,05 грн.;

- ст.ст. 168, 176 ПК України, в результаті чого, занижено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 11.238,00 грн.;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми єдиного внеску за рахунок невірного визначення бази нарахування єдиного внеску на суму 156.260,17 грн.

Означених висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що позивачем не доведено під час перевірки правомірність віднесення ФО-П ОСОБА_1 до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, витрат на обслуговування сайту та здійснення реклами в мережі Інтернет по взаємовідносинам з ФО-П ОСОБА_2 ; витрат на оплату за доставку та супутні послуги при транспортуванні придбаного покупцем у позивача товару; витрат на оплату техніки та іншого товару для здійснення господарської діяльності.

На підставі акту перевірки від 21.01.2019 року № 167/20-40-13-06-08/, 14.02.2019 року ГУ ДФС у Харківській області прийнятті:

- вимога № Ф-6 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 156.260,17 грн. /т. 1, а.с. 47/;

- рішення №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 46.480,65 грн. /т. 1, а.с. 48/;

- податкове повідомлення - рішення № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 168.570,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням +134.856,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 33.714,00 грн. /т. 1, а.с. 49/;

- податкове повідомлення - рішення № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 14.047,50 грн., з яких за податковим зобов`язанням +11.238,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2.809,50 грн. /т. 1, а.с. 50/;

- податкове повідомлення - рішення № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5.911,25 грн., з яких за податковим зобов`язанням +4729,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1.182,25 грн. /т. 1, а.с. 51/;

- податкове повідомлення - рішення № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10 % у сумі 82,60 грн. /т. 1, а.с. 52/;

- податкове повідомлення - рішення № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2.364,50 грн. /т. 1, а.с. 53/.

Розрахунки донарахованих сум основних зобов`язань та застосованих штрафних санкцій у розрізі звітних періодів та виявлених порушень наведені в т. 1 а.с. 54 - 58.

За результатом адміністративного оскарження ФО-П ОСОБА_1 вимоги № Ф-6 від 14.02.2019 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.02.2019 року № 6, рішенням ДФС України від 04.04.2019 року №15916/6/99-99-11-05-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога № Ф-6 від 14.02.2019 року та рішення № 6 від 14.02.2019 року залишені без змін /т. 1, а.с. 71-74/.

Частково не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно ст. 83 ПК України, матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Статтями 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Абзацом 1 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року № 168/704) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем провадження господарської діяльності встановлений статтею 177 ПК України.

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документальне підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

З 01.01.2015 року внесені зміни до п. 177.4 ст.177 ПК України відповідно до яких, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, зокрема, належать, зокрема,

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, щ: утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

03.08.2014 року набрали чинності зміни до ПК України, внесені Законом України від 31.07.2014 року № 1621-VІІ, якими підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» доповнено пунктом 16-1, відповідно до підпунктів 1.1. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому під господарською діяльністю розуміється діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14).

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Для платників податків, які знаходяться на загальній системі оподаткування єдиний внесок встановлений в розмірі 22% (п. 11 ст. 8 Закону № 2464-VI).

Частиною 4 ст. 25 Закону № 2464-VI визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI (у редакції, що діяла після 01.01.2015 року) орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як установлено судовим розглядом, між ФО-П ОСОБА_1 (Замовник) та ФО-П ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір № 260413-2 від 26.04.2013 року, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по наданню послуг інформатизації - програмуванню, підтримка сайту www.avtomats.com.ua та баз даних. При цьому система електронних документів передається в повному власність замовника. Ціна наданих послуг залежить від об`єму виконаних робіт, які оцінюються у відповідності до «Приложения 1».

Відповідно до пункту 2.2 договору оплата проводиться замовником після виконання певного етапу робіт виконавцем, що зазначається в актах виконаних робіт.

На виконання умов договору № 260413-2 від 26.04.2013 року позивачем надано платіжні доручення, акти здачі-приймання робіт, додаток до розрахунку.

Разом з тим, для повноцінного функціонування сайту та проведення своєї господарської діяльності позивач замовляє та оплачує послуги з хостінгу.

Оплата за надання послуг з хостінгу підтверджується платіжними дорученнями: за 2013 рік № 16, за 2014 рік № 404, за 2015 рік № 1093, за 2016 рік № 4992, за 2017 рік № 6595.

Крім того, податкові накладні № 162 від 05.06.2015 року та № 347 від 04.06.2019 року підтверджують факт придбання ФО-П ОСОБА_1 товару та подальшу його реалізацію.

Поряд із цим, контролюючий орган в акті перевірки посилався на те, що позивачем безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним №№ 703, 784, 839, 401, 1228, 86, 238, 124, 1028, 816, 676, 53, в яких відрізняються одиниці виміру при реалізації цього ж товару.

Колегія суддів зазначає, що рахунки, в яких виставлялися до сплати послуги з хостінгу містили декілька видів послуг чи робіт, тому актів приймання-передачі, що підписані на підставі одного й тою ж рахунку декілька, але в сумі вартість послуг по всім актам становить суму виставленого рахунку та відповідає сумі, що сплачена згідно кожного платіжного доручення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України при визначенні бази оподаткування та віднесення до складу витрат: витрати по оплати послуг по обслуговуванню сайту на підставі укладених з ФО-П ОСОБА_2 договорів, оскільки право власності на сайт та використання сайту і надання робіт є належним чином підтвердженими первинними документами.

Колегія суддів зауважує, що посилання контролюючого органу на відсутність у позивача доказів відносно знаходження у власності ФО-П ОСОБА_1 сайту www.avtomats.com.ua спростовується п. 1.3 договору № 260413-2 від 26.04.2013 року, яким передбачено, що право власності на сайт, а також результати наданих послуг повністю належать замовнику, тобто ФО-П ОСОБА_1 .

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ФО-П ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Харківській області від 14.02.2019 року: № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 46.480,65 грн.; № 6 про донарахування грошового зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 14.048,50 грн.; № 6 про донарахування грошового зобов`язання зі сплати ПДВ у розмірі 5.911,25 грн.; № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 82,60 грн.; № 6 про застосування штрафних санкцій у розмірі 2.364,50 грн., а також скасування вимоги № Ф-000002213 від 14.02.2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 156.260,17 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При цьому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ФО-П ОСОБА_1 , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 7.102,80 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 5.329,50 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 1.773,30 грн.

Колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано доказів використання у власній господарській діяльності електронної техніки та меблів (за переліком, наведеним на сторінках 11-12 Акту перевірки).

Так, посилаючись на необхідність забезпечення відповідними засобами для роботи найманих працівників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , позивач не надала належних доказів, які б посвідчували такі юридичні факти, як то: списання електронної техніки та меблів, яка використовувалася колишніми працівниками, закріплення саме цієї електронної техніки та меблів за працівниками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також необхідність взагалі використання цієї техніки та меблів, згідно з функціональними обов`язками зазначених працівників.

Відтак, колегія суддів зазначає про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № 6 від 14.02.2019, яким ФО-П ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 7.102,80 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 5.329,50 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 1.773,30 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року скасувати в частині задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 14 лютого 2019, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 7.102,80 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 5.329,50 грн., штрафними (фінансовими) санкціями - 1.773,30 грн.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 21 грудня 2019 року.