Справа № 240/10703/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2 з 27.12.2018;
- зобов`язати відповідача зарахувати період з 20.08.1986 по 01.07.1987 до пільгового стажу;
- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати йому з 27.12.2018 пенсію на пільгових умовах за Списком №2.
В обґрунтування позову зазначає, що він звертався до Пенсійного фонду із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2 та надав усі необхідні документи, що підтверджують його роботу в шкідливих умовах праці, а тому просив зарахувати йому до пільгового стажу періоди роботи з 02.03.1982 по 02.07.1984 та 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівельному комбінат.
Ухвалою від 01.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 24.10.2019.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що постановою Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/3766/16-а від 27.09.2016 було винесено рішення суду, в якому ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні періоду роботи з 02.03.1982 по 02.07.1984 до пільгового стажу. Суд в мотивувальній частині встановив, що відповідно до постанови Ради міністрів СРСР №1173 посада муляра в "нульовій дільниці" не входить до списку професій та посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування даного періоду роботи у пільговий стаж.
Період роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівельному комбінаті також неможливо зарахувати до пільгового стажу, у зв`язку з тим, що в пенсійній справі відсутні необхідні документи, визначені в п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Відсутні документи для підтвердження відповідних умов праці за час виконання роботи, яка б підтверджувала пільговий характер виконуваної роботи з включенням займаної посади позивача до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначає, що відповідно до поданих документів загальний стаж ОСОБА_1 складає 28 років 4 місяці 27 днів, а стаж на пільговій роботі становить 5 років 11 місяців 22 дні.
У додаткових поясненнях по справі відповідач зазначив, що згідно записів трудової книжки позивача, у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 він працював монтажником в домобудівельному комбінаті тресту "Житомирпромстрой", проте цей період не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки дана посада не передбачена постановою ради міністрів СРСР "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах" від 22.08.1956 №1173 . Даною постановою передбачена посада монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, а не посада монтажника.
Ухвалою суду від 26.11.2019 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.
Після надання пояснень учасниками справи заявлено клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, у зв`язку з чим суд протокольною ухвалою перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.12.2018 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Цьому зверненню передували обставини, відповідно до яких Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі листом від 15.03.2016 №3222/04 повідомило позивача про те, що рішенням від 29.01.2016 №13 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 Комісією з питань підтвердження стажу роботи на пільгових умовах його заяву було задоволено частково - щодо підтвердження періоду роботи монтажником, майстром, виконавцем робіт з 02.07.1984 по 14.08.1985 та з 18.08.1989 по 21.08.1992, який зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, що дає право на призначення пенсії відповідно до п. б ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відсутні підстави у підтвердженні періоду роботи з 27.09.1993 по 08.04.1996 в ДП БМУ "Житомирмонолітбуд", оскільки відповідно до наказу про результати атестації робочих місць за умовами праці від 05.05.1998 №80 та висновком Державної експертизи умов праці по результатах експертизи якості атестації робочих місць від 14.04.2003 № 10-76 не підтверджене право на пільгову пенсію за списком №2 по посадах майстра та виконавця робіт. За поданими документами стаж роботи на пільгових умовах становить 4 роки 1 місяць 16 днів, тому рішенням Комісії відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи (6 років 3 місяці).
Після того, відповідач листом від 01.03.2019 №2794/02-02 повідомив ОСОБА_1 про те, що Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, частково задовольнила заяву ОСОБА_1 від 27.12.2018, підтвердивши періоди роботи майстром з 26.08.1985 по 14.08.1986 в Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні №1 та з 28.08.1988 по 15.08.1989 в Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні №3 Будівельно-монтажного потягу "Укртюменьжитлобуд" Комбінату "Харківжитлобуд" Міністерства будівництва УРСР (за виключенням місяців, за які відсутня інформація про нарахування заробітної плати, а саме за серпень-вересень 1988 року).
Листом від 12.04.2019 №3549103.2 позивача повідомлено, що відповідно до поданих ним документів загальний стаж складає 28 років 4 місяці 27 днів, а стаж на пільговій роботі становить 5 років 11 місяців 22 дні, а тому рішенням управління у призначенні пенсії за віком по списку №2 ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу 6 років 3 місяців.
Предметом спору у даній справі є зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоду роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівельному комбінаті м. Житомир.
Вирішуючи спір, судом враховується, що статтею 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 цього Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України за №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно пункту 1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявний запис щодо роботи позивача у період з 20.08.1986 року по 01.07.1987 року на посаді монтажника залізобетонних конструкцій. Відповідач ставить під сумнів дійсність виконання у трудовій книжці запису "ж/бк".
При цьому, професія монтажника залізобетонних виробів передбачена розділом XXIX Строительство зданий и сооружений: промышленных, энергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурно-бытовых, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций Списку №2, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).
Зазначений Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21.08.1992.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.
Відповідно до архівної довідки Комунального підприємства "Трудовий архів "Архівіст" Житомирської міської ради від 06.03.2015 №133/Г у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Домобудівельного комбінату тресту "Житомиржитлобуд" з березня 1982 року по грудень 1987 року значиться ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до пункту 2 Порядку №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Оскільки відповідач поставив під сумнів характер роботи позивача та не врахував відповідний запис у трудовій книжці, судом були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що вони у спірний період з 20.08.1986 по 01.07.1987 працювали позмінно разом з ОСОБА_1 на Домобудівному комбінаті та виконували аналогічні роботи монтажників залізобетонних конструкцій, як і позивач. Крім того пояснили, що монтували саме залізобетонні конструкції, оскільки будували панельні будинки у м. Житомирі.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що він 04.02.1983 прийнятий на посаду монтажника залізобетонних виробів до Домобудівного комбінату.
У трудовій книжці ОСОБА_3 зазначено, що він 01.09.1983 прийнятий на посаду монтажника залізобетонних виробів до Домобудівного комбінату, а 12.10.1994 звільнений по переводу в кооператив "АБИКО".
Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів факт роботи позивача у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 на Домобудівному комбінаті на посаді монтажника залізобетонних виробів.
При цьому судом враховується, що записи у трудовій книжці позивача здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства, вони не містять виправлень, засвідчені печаткою підприємства.
Значення трудової книжки як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Як було зазначено, у суду немає підстав ставити під сумнів відомості у трудовій книжці як такі, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача. Судом також приймається до уваги те, що обставини, які підлягають встановленню у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі. При цьому, суд враховує ступінь вини позивача у відсутності некоректного об`єму необхідних для реалізації його прав записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Крім того, свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджено той факт, що позивач у період з 20.08.1986 по 01.07.1987 працював на Домобудівному комбінаті на посаді монтажника залізобетонних виробів.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, реалізуючи матеріально-правові засади діяльності суб`єкта владних повноважень, закріплені у ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема і щодо прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мали значення для його прийняття, не виконав належним чином цього обов`язку, вказавши формальні підставами для відмови у призначенні пільгової пенсії.
Також суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Згідно з п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)" №137-V 14.09.2006, усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах: зі зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною, а тому суд задовольняє позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з моменту звернення за її призначенням, включивши до пільгового стажу період роботи з 20.08.1986 по 01.07.1987.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Натомість, у даній справі відповідачем не доведено правомірності своїх рішень.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України суд дійшов висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області сплаченого позивачем судового збору у сумі 768,40 грн.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 КАС України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 та провести виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.12.2018, зарахувавши до пільгового стажу період з 20.08.1986 по 01.07.1987.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.12.2019.

Суддя Н.М. Майстренко