Справа № 200/7583/19-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа №200/7583/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 200/7583/19-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В., повний текст судового рішення складено та підписано 04 жовтня 2019 року в м. Слов`янськ) за позовом Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі позивач, підприємство, ДП «ВК «Краснолиманська») звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач, податковий орган, Офіс), в якому просило визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати зарахувати єдиний соціальний внесок в сумі 28421954,42 грн, який сплачено Відокремленим підрозділом» «Технічний контроль якості вугілля ДП «ВК «Краснолиманська» від імені позивача, на його особисту куртку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2018 та від 10.01.2019 в межах виконання зведеного виконавчого провадження № 5781438 накладено арешт на грошові кошти, що розміщені на всіх відкритих банківських рахунках ДП «ВК «Краснолиманська». Наведене позбавило позивача можливості здійснювати будь-які видаткові операції зі своїх банківських рахунків.

З урахуванням положень п. 19.2 ст. 19 Податкового кодексу України позивач уклав договір доручення від 12.02.2019 № 12/02-1 з Відокремленим підрозділом «Технічний контроль якості вугілля» Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська». Відповідно до умов цього договору повірений зобов`язується зі своїх поточних рахунків сплачувати заробітну плату працівникам позивача та сплачувати єдиний соціальний внесок, військовий збір та інші обов`язкові платежі.

В період лютий-травень 2019 року з рахунків Відокремленого підрозділу «Технічний контроль якості вугілля» Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» перераховано суми зі сплати єдиного соціального внеску від імені позивача в загальному розмірі 28421954,42 грн.

Проте податковий орган не здійснив зарахування цих грошових коштів на інтегровану картку особового рахунку платника податків позивача, чим порушив його права та права трудового колективу підприємства на своєчасне отримання передбачених законодавством України виплат (зарахування страхового стажу, оплата тимчасової непрацездатності, допомогу при вагітності й пологах тощо). В подальшому позивач неодноразово звертався до Офісу з проханням здійснити зарахування цих коштів, надавав детальні роз`яснення щодо їх походження та наводив позицію Верховного Суду з цього питання (а.с. 4-10).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Запорізького управління Офісу щодо не зарахування єдиного соціального внеску в сумі 28421954,42 грн, що була сплачена Відокремленим підрозділом «Технічний контроль якості вугілля ДП «ВК «Краснолиманська» від імені ДП «ВК «Краснолиманська» на особисту картку підприємства та зобов`язано відповідача здійснити таке зарахування.

Не погоджуючись з рішенням суду, орган соціального страхування подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всупереч нормам Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» позивачем у своєму складі створено Відокремлений підрозділ «Технічний контроль якості вугілля ДП «ВК «Краснолиманська», основний вид діяльності якого збігається з позивачем.

Податковий орган звертає увагу суду, що в ДП «ВК «Краснолиманська» наявна можливість самостійно виконувати обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки постанова державного виконавця про арешт коштів боржника в Донецькому РУ ПАТ КБ «Приватбанк» скасована в судовому порядку.

Також апелянт наголошує на дефектності договору доручення від 12.02.2019 № 12/02-1, оскільки відповідно до Цивільного кодексу України сторонами за договором доручення можуть бути фізичні і юридичні особи, у той час як Відокремленим підрозділом «Технічний контроль якості вугілля ДП «ВК «Краснолиманська» не є жодною з вказаних осіб (а.с. 143-144).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 06.12.2018 ЗВП № 57871438 накладено арешт на грошові кошти ДП «ВК «Краснолиманська» на рахунках в банківський установах ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 11-13).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 10.01.2019 ЗВП № 57871438 накладено арешт на грошові кошти ДП «ВК «Краснолиманська» на рахунках в банківській установі АТ «КІБ» (а.с. 14-15).

Відповідно до наказу від 28.01.2019 № 96 у складі ДП «ВК «Краснолиманська» створений відокремлений підрозділ «Технічний контроль якості вігулля» (далі Відокремлений підрозділ) (а.с. 16-18).

Відокремлений підрозділ діє на підставі Положення про Відокремлений підрозділ «Технічний контроль якості вігулля» Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (а.с. 22-28).

Договором доручення від 12.02.2019 № 12/02-1 позивач доручає, а Відокремлений підрозділ як повірений зобов`язується заробітну плату працівникам підприємства, єдиний соціальний внесок, військовий збір та інші обов`язкові платежі сплачувати зі своїх поточних рахунків (а.с. 19-21). Платіжними дорученнями за лютий-червень 2019 року підтверджено сплату єдиного соціального внеску за ДП «ВК «Краснолиманська» (а.с.49-83).

Листами від 20.02.2019 № 01/11-35/5, від 22.04.2019 № 01/11-77/4 та від 21.05.2019 № 01/11-94/5 позивач звертався до податкового органу щодо зарахування всіх платежів з єдиного соціального внеску на особисту картку платника податків (а.с. 37-42).

Листом від 27.02.2019 № 10145/10/28-10-47-09 відповідач повідомив ДП «ВК «Краснолиманська» про необхідність надання додаткових пояснень у зв`язку із суперечливою ситуацією (а.с. 43).

Вважаючи, що відповідач діє без дотримання норм чинного податкового законодавства та без урахування фактичних обставин, які зумовили сплату єдиного соціального внеску Відокремленим підрозділом від імені позивача, ДП «ВК «Краснолиманська» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з п. 1. ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Виключно цим Законом визначаються зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI).

Статтею 3 Закону № 2464-VI регламентовані принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, зокрема: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

За приписами пункту першого ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, а в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску встановлюються ст. 9 Закону № 2464-VІ, якою передбачено, що:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування;

- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку;

- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з ч. 9 ст. 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Закон № 2464-VI який є спеціальним в межах спірних правовідносин, покладає на позивача як платника єдиного соціального внеску, безумовний, пріоритетний (ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI) з його банківського рахунку (ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VI).

Разом з тим, в межах судового розгляду спірних правовідносин встановлені обставини, які унеможливлюють виконання ДП «ВК «Краснолиманська» передбаченого чинним податковим законодавством обов`язку (арешт коштів підприємства) у спосіб, визначений законом, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.

Правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими, проте Законом № 2464-VI не врегульовано випадки наявності обставин, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, спеціальним законом не врегульовані правовідносини щодо порядку виконання встановленого Законом № 2464-VI обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.

Наявність такого не врегулювання зумовлює необхідність безпосереднього застосування регламентованого цим Законом № 2464-VI принципу обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).

Укладення договору доручення від 12.02.2019 № 12/02-1 в межах спірних правовідносин є способом пошуку шляхів виконання безумовного та пріоритетного обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску з метою забезпечення підтвердження відповідного страхового стажу працівників підприємства.

За таких обставин суд погоджує викладений в оскаржуваному рішення висновок, що в межах спірних правовідносин сплата Відокремленим підрозділом «Технічний контроль якості вугілля» Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» єдиного соціального внеску за головне підприємство відповідає принципу верховенства права, тому вимоги щодо зобов`язання податкового органу здійснити зарахування єдиного соціального внеску в сумі 28421954,42 грн на особисту картку ДП «ВК «Краснолиманська» підлягають задоволенню, спростовуючи доводи апелянта з цього приводу.

Що стосується зауважень Офісу, що Відокремлений підрозділ утворено всупереч нормам Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», суд зазначає, що процедура та підстави його створення не є предметом оскарження в межах цієї справи.

Також суд критично оцінює доводи апелянта щодо наявності в позивача можливості самостійно виконувати обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки постанова державного виконавця про арешт коштів боржника в Донецькому РУ ПАТ КБ «Приватбанк» скасована в судовому порядку, з огляду на те, що вимушеність сплати єдиного соціального внеску підприємство обґрунтовує арештом коштів ще й на рахунках в банківській установі АТ «КІБ».

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 200/7583/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 200/7583/19-а залишити без змін.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук