Справа № 640/9158/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року

Київ

справа №640/9158/19

адміністративне провадження №К/9901/22634/19, К/9901/23482/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Міністерства юстиції України, приватного виконавця ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», про визнання протиправними бездіяльності та дій, провадження в якій відкрито

за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та приватного виконавця ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 (суддя Пащенко К. С.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 (колегія суддів у складі: Губської Л. В., Карпушової О. В., Степанюк А. Г.), -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (далі - позивач-2, АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз») звернулись до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), приватного виконавця ОСОБА_4 (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - третя особа, АТ «НАК «Нафтогаз України»), в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 23.04.2019 № 23.04.2019-ВИХ-01;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду скарги АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 16.05.2019 № 16.05.2019-ВИХ-01;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 з відкриття виконавчого провадження № 58907481, № 59112735, № 59113184 та № 59116910 та винесення постанов в рамках виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 та № 59116910.

Разом з позовом АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» подано заяву про забезпечення позову, в якій, з урахуванням доповнень та уточнень, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 здійснювати діяльність приватного виконавця шляхом її зупинення;

- заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії у зведеному виконавчому провадженні № 59116910 та виконавчому провадженні № 58907481 по примусовому виконанню виконавчого документу, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі № 904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн);

- заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії у зведеному виконавчому провадженні № 59116910 та виконавчих провадженнях № 59112735, № 59113184 по примусовому виконанню виконавчих документів, виданих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 по справі № 904/4470/16 (накази Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 на суму 361 960 036,34 грн та 199 130,23 грн);

- зупинення дії постанов: від 15.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58907481; від 15.04.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 58907481; від 15.04.2019 про стягнення основної винагороди ВП № 58907481; від 16.04.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 58907481; від 17.04.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 58907481; від 19.04.2019 про арешт майна боржника по ВП № 58907481; від 19.04.2019 про розшук майна боржника по ВП № 58907481; від 14.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59113184; від 14.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; від 14.05.2019 про стягнення з боржника основної винагороди по ВП № 59113184; від 15.05.2019 про арешт майна боржника по ВП № 59113184; від 14.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59112735; від 14.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59112735; від 14.05.2019 про стягнення з боржника основної винагороди по ВП № 59112735; від 14.05.2019 про об`єднання виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 у зведене виконавче провадження № 59116910; від 16.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; від 16.05.2019 про зміну (доповнення) реєстраційних даних (зміна найменування сторони) по ВП № 59112735; від 16.05.2019 про зміну (доповнення) реєстраційних даних (зміна найменування сторони) по ВП № 59113184; від 17.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; від 20.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59112735; від 20.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; від 21.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 59113184; від 21.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 59112735, вимоги від 29.05.2019 № 1364, винесених в межах виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 та зведеному виконавчому провадженню № 59116910 по примусовому виконанню виконавчого документа, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі № 904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн) та виконавчих документів, виданих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 по справі № 904/4470/16 (накази Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 на суму 361 960 036,34 грн та 199 130,23 грн);

- призупинення дії посвідчення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4

Доводи заявника щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову зумовлені, з-поміж іншого, двома групами обставин, а саме тим, що внаслідок бездіяльності Міністерства юстиції України, яка виразилася у тому, що станом на дату подання позовної заяви скарга AT «Дніпропетровська» на протиправні дії приватного виконавця досі не розглянута по суті, що має наслідком спричинення збитків товариству у вигляді примусово списаних грошових коштів в сумі 9 095 995,35 грн, а також паралізована діяльність підприємства у зв`язку з арештом рахунків та майна боржника, що може призвести до виникнення аварійних ситуацій та спричиненні надзвичайних ситуацій на території зони обслуговування Дніпропетровської області; та тим, що у разі невжиття заходів забезпечення, виконання рішення суду може бути суттєво ускладнено, оскільки на момент набрання судовим рішенням законної сили, протиправна, на думку заявника, діяльність приватного виконавця ОСОБА_4 продовжується, що призводить до тяжких наслідків.

Короткий зміст рішень суддів попередніх інстанцій

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 заяву задоволено частково, внаслідок чого вжито наступні заходи забезпечення позову:

- заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника - АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» за зведеним виконавчим провадженням № 59116910, включаючи виконавчі провадження № 58907481, № 59112735, № 59113184, направлені на примусове виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 по справі № 904/4470/16 (накази Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 на суму 361 960 036,34 грн та 199 130,23 грн) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі № 904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн);

- зупинено дію: постанови від 15.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58907481; постанови від 15.04.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 58907481; постанови від 15.04.2019 про стягнення основної винагороди ВП № 58907481; постанови від 16.04.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 58907481; постанови від 17.04.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 58907481; постанови від 19.04.2019 про арешт майна боржника по ВП № 58907481; постанови від 19.04.2019 про розшук майна боржника по ВП № 58907481; постанови від 14.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59113184; постанови від 14.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; постанови від 14.05.2019 про стягнення з боржника основної винагороди по ВП № 59113184; постанови від 15.05.2019 про арешт майна боржника по ВП № 59113184; постанови від 14.05.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59112735; постанови від 14.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59112735; постанови від 14.05.2019 про стягнення з боржника основної винагороди по ВП № 59112735; постанови від 14.05.2019 про об`єднання виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 у зведене виконавче провадження № 59116910; постанови від 16.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; постанови від 16.05.2019 про зміну (доповнення) реєстраційних даних (зміна найменування сторони) по ВП № 59112735; постанови від 16.05.2019 про зміну (доповнення) реєстраційних даних (зміна найменування сторони) по ВП № 59113184; постанови від 17.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; постанови від 20.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59112735; постанови від 20.05.2019 про арешт коштів боржника по ВП № 59113184; постанови від 21.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 59113184; постанови від 21.05.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП № 59112735, вимоги від 29.05.2019 № 1364, винесених в межах виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 та зведеному виконавчому провадженню № 59116910 по примусовому виконанню виконавчого документа, виданого на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 по справі № 904/1209/18 (наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 на суму 100 371 794,83 грн) та виконавчих документів, виданих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 по справі № 904/4470/16 (накази Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2016 на суму 361 960 036,34 грн та 199 130,23 грн). У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що позивачами подані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в даній адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд вважає вказані заявником у заяві заходи забезпечення позову розумними та адекватними, а також такими, що забезпечать збалансованість інтересів сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про достатність вказаних підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Окремо, суд зауважив, що не висловлює думку в площині питань очевидності ознак протиправності оскаржуваних бездіяльності Міністерства юстиції України та дій приватного виконавця ОСОБА_4, а ухвала стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв`язку з оскарженням бездіяльності та дій. В частині вимог про вжиття заходів забезпечення позову, викладених в пунктах 2, 6 уточненої заяви, суд відмітив, що вимога про заборону приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 здійснювати діяльність приватного виконавця шляхом її зупинення, а також щодо призупинення дії посвідчення приватного виконавця, по суті, носить характер позовної вимоги в контексті способу захисту порушеного права позивачів, втім не заходу забезпечення позову в аспекті виду забезпечення позову згідно частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому, з огляду на необґрунтованість наявності зв`язку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд дійшов висновку про невмотивованість вимог у вказаній частині.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 07.08.2019 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у клопотанні позивача, буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Заборона вчиняти будь-які виконавчі дії щодо боржника в межах відкритих виконавчих проваджень не є прийняттям рішення у справі по суті, а є одним із видів інституту забезпечення адміністративного позову, який передбачено нормами процесуального закону. Така заборона носить тимчасовий характер і спрямована виключно на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та прийняття судового рішення у справі. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заяви та про наявність підстав для її задоволення, оскільки наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Крім того, суд зазначив, що заходи забезпечення позову, які запроваджують певні обмеження не є постійними, а мають тимчасовий характер, при цьому сторони не позбавлені права звертатися до суду з клопотанням про зміну заходів забезпечення позову або їх скасування. Також, приймаючи вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції, зокрема, виходив з того, що позивачами, серед іншого, оскаржуються постанови приватного виконавця про арешт коштів та майна боржника, про стягнення з нього основної винагороди, винесені, крім того, у зведеному виконавчому провадженні, а тому суд дійшов висновку про належність цього спору до суду адміністративної юрисдикції.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції

Не погоджуючись з указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, АТ «НАК «Нафтогаз України» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, з урахуванням поданих уточнень до заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що скаржник акцентував увагу Шостого апеляційного адміністративного суду на норми законодавства щодо необхідності розгляду скарг на дії виконавця тим судом, яким видано виконавчі документи. Згадані виконавчі провадження відкритті на виконання наказів господарського суду. Тому скаржник вважає, що визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровського області ОСОБА_4 з відкриття виконавчих проваджень № 58907481, № 59112735, № 59113184 та № 59116910 та винесення постанов в рамках цих виконавчих проваджень підвідомчі Господарському суду Дніпропетровської області, оскільки Господарським процесуальним кодексом України встановлено інший порядок судового оскарження, ніж це передбачено статтею 287 КАС України. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що АТ «Дніпропетровськгаз» звернулося одночасно і до господарського суду, і до адміністративного суду з одним і тим же предметом - визнання протиправними дій приватного виконавця ОСОБА_4 в рамках виконавчих проваджень № 59113184 та № 59112735. Крім того, скаржник вказує на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що саме АТ «Дніпропетровськгаз» здійснює зловживання процесуальними правами, у тому числі дії, які спрямовані на безпідставне затягування виконання судових рішень. Наголошує на тому, що суд першої інстанції, заборонивши приватному виконавцю вчиняти будь-які дії у виконавчих провадженнях, оперував оціночними поняттями, такими як «розумність» та «адекватність заходів» та не зазначив як саме заходи забезпечення позову забезпечать «збалансованість інтересів сторін». Також скаржник вважає, що суди мали брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, права стягувача на виконання судових рішень.

Також, не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, касаційну скаргу подав відповідач-2, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, вирішити питання про можливість передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного суду.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги приватний виконавець ОСОБА_4 зазначає, що цей позов не може бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Також скаржник зазначає про зловживання процесуальними правами з боку позивача шляхом подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав. Крім того, скаржник зазначає, що заходи забезпечення позову в такий спосіб є фактичним втручанням у дискреційні повноваження приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. від 15.08.2019 відкрито касаційне провадження за скаргою приватного виконавця ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. від 02.09.2019 відкрито касаційне провадження за скаргою АТ «НАК «Нафтогаз України» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж. М. від 11.10.2019 підготовчі дії закінчено, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. від 15.10.2019 справу № 640/9158/19 за позовом ОСОБА_1 , АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» до Міністерства юстиції України, приватного виконавця ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: АТ «НАК «Нафтогаз України», про визнання протиправними бездіяльності та дій, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2019 справу № 640/9158/19 повернуто до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії, при цьому вказавши, що Велика Палата Верховного Суду вже висловила правову позицію з питань юрисдикції спорів щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, в тому числі, і при виконанні зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції, зокрема, у постанові від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц.

Матеріали цієї справи надійшли до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 11.12.2019, відтак їх передано для продовження розгляду тій самій колегії суддів (суддя-доповідач Мельник-Томенко Ж. М., судді Жук А. В., Мартинюк Н. М.).

Ухвалою Верховного Суду від 13.12.2019 прийнято до провадження вказану справу та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Позиція інших учасників справи

28.08.2019 від позивача-2 надійшов відзив на касаційну скаргу відповідача-2, де він посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін.

29.08.2019 до суду надійшов відзив третьої особи на касаційну скаргу відповідача-2, в якому АТ «НАК «Нафтогаз України» підтримує доводи, викладені у касаційній скарзі відповідача-2.

18.09.2019 від позивача-2 надійшов відзив на касаційну скаргу третьої особи, де він посилається на не обґрунтованість доводів касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін.

Від позивача-1 та відповідача-1 відзивів на касаційні скарги не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Позиція Верховного Суду

Надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, зазначає таке.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд вважає, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими.

За приписами частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За правилами частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, серед іншого, шляхом: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про ймовірність ускладнень, пов`язаних з виконанням рішення суду, що є очевидними ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у адміністративному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суди дійшли до висновку про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Однак, судами попередніх інстанцій не зазначено, які саме права позивача будуть порушені і їх неможливо буде поновити (необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для захисту цих прав) в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В оскаржуваних судових рішеннях також немає посилань на очевидну протиправність рішень відповідача-2, дію яких зупинено в порядку забезпечення позову, і відповідні обставини судами не встановлені.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом заходів забезпечення позову, а отже й про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Крім того, відповідно до частини другої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вживши, в даному предметі спору, заходів забезпечення позову, суди попередніх інстанцій фактично зупинили виконання судових рішень господарських судів, що суперечить Господарському процесуальному кодексу України (в розрізі обов`язковості судових рішень).

Зважаючи на викладене, судами першої та апеляційної інстанцій надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, на відповідність їх вимогам частини другої статті 150 КАС України і, як наслідок, застосовано заходи забезпечення позову без наявності хоча б однієї з підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

Щодо посилання скаржників на те, що цей позов не може бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, колегія суддів їх відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, суб`єктом владних повноважень, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної правової політики.

Матеріалами справи встановлено, що позивачами, серед іншого, оскаржується бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неприйняття рішень за результатами розгляду скарг АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 та постанови у зведеному виконавчому провадженні, тому, з врахуванням правової позиції висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, колегія суддів касаційної інстанції доходить висновку про належність цього спору до суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Враховуючи, що касаційний суд ухвалює рішення на користь сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, у силу частини другої статті 139 КАС України з позивача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Зважаючи на відсутність документального підтвердження понесених суб`єктом владних повноважень вищезазначених витрат, підстав для їх стягнення з позивача немає.

Керуючись статтями 150, 151, 341, 345, 349, 351, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та приватного виконавця ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук ,

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду