Справа № 520/10883/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 грудня 2019 р. Справа № 520/10883/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (вул. Полтавський шлях, буд. 99, СІЗО, м. Харків, 61093) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (надалі за текстом - ДУ "Харківський слідчий ізолятор", відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати відповідача надати позивачу особову справу для ознайомлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він знаходиться у Харківському слідчому ізоляторі з 2010 року, та ним неодноразово подавались заяви до адміністрації СІЗО з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами особової справи. Відповідачем порушено його право на ознайомлення з матеріалами його особової справи, тому ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року зокрема прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п.10 ч.6 ст.12, ст.257-262 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 21.11.2019 року від Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» надійшла розписка про особисте отримання ухвали суду від 21.10.2019 року, копії позовної заяви з доданими до нього документами ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач 28.10.2019 року отримав ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач, через канцелярію суду 08.11.2019 року за вх.№01-26/71535/19 надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що діяв у межах закону та на підставі своїх повноважень та неодноразово ознайомлював позивача з матеріалами справи, про що свідчать надані у додатку акти.

18.11.2019 року до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.

19.12.2019 року до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від ДУ "Харківський слідчий ізолятор" надійшла заява, в якій просили суд залучити до матеріалів справи довідку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заарештований 17.07.2010 року Прокуратурою Харківської області за ст.ст. 348, 342 ч.2, 187 ч.3, 263 ч.1 Кримінального Кодексу України 2001 року. Позивач засуджений 15.06.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст. 342 ч.2, 263 ч.1, 348, 70 Кримінального Кодексу України до 15 років позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року - вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015р. в частині призначеного покарання скасовано. Призначене покарання за ст. 342 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі, ст. 263 ч.1 КК України - 4 роки позбавлення волі, 348 КК України - довічне позбавлення волі. Від покарання, призначеного за ст. 342 ч.2 КК України звільнено на підставі ст. 49 ч.1 п.3 КК України. Згідно ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Згідно ухвали Касаційного кримінального Верховного Суду України від 20.03.2018 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 року та вирок Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2017 року змінено за ст. 263 ч. 1 КК України звільнено від покарання на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3, 74 ч. 5 КК України, за ст. 342 ч. 2 КК України звільнено на підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України. Виключено ст. 70 ч.1 КК України, вважати засудженим за ст. 348 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок набрав чинності 20.03.2018 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 року, на підставі ст.537 КПК України, ОСОБА_1 , тимчасово залишено в державній установі «ХУВП (№27)» на час розгляду судом кримінального провадження за ст. 187 ч.3, 187 ч.4 КК України.

Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з проханням ознайомлення його з матеріалами особової справи, але відповідач не надав можливості реалізувати зазначене право, тому позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не надання можливості ознайомитись йому з матеріалами особової справи протиправною.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» ст. 3, - «Підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу утримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом» та Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» розділ II п. 1.1, - «Підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є: ухвала слідчого судді (суду) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадку, передбачених законом».

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 , утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.05.2017 року.

Згідно п.3.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» № 460/5 від 18.03.2013 року, які діяли з 18.03.2013 року до втрати чинності, - «Усі відповіді на заяви, скарги, клопотання та листи ув`язнених і засуджених реєструються, оголошуються під підпис та долучаються до їх особових справ» та відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5, які є чинним «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» розділ VII п. 3.22, - «Усі відповіді на заяви, скарги, клопотання та листи ув`язнених і засуджених реєструються, оголошуються під підпис та долучаються до їх особових справ».

Як вбачається з матеріалів справи - заяви на ознайомлення та акти про ознайомлення ОСОБА_1 , знаходяться в матеріалах особової справи ув`язненого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 4 Кримінально-виконавчого кодексу України (надалі по тексту - КВК України) підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Згідно з ч. 4 ст. 7 КВК України, правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Відповідно до ч.3 ст. 91 КВК України на кожного засудженого до позбавлення волі ведеться особова справа, а також інформаційна картка, до якої заносяться відомості: стосовно його особи; про вчинений ним злочин і назву суду, який постановив вирок; про день і час його прибуття і звільнення з колонії.

Діяльність відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів з питань приймання до установ (СІЗО), обліку, переміщення під вартою (конвоювання) засуджених (осіб, які тримаються під вартою), звільнення їх з установ (СІЗО) та з інших питань, пов`язаних з виконанням вироків судів та інших судових рішень регламентує Інструкція про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.06.2012 за № 957/21269 (надалі - Інструкція №847/5).

Згідно з п.п.1.2.3 п.1.2. розділу І Інструкції № 847/5 підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції, як ведуть облік, формують та зберігають особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою), які тримаються в установі (СІЗО).

Пунктом 3.1. розділу ІІІ Інструкції № 847/5 передбачено, що підрозділи установ ведуть персональний облік засуджених за особовою справою засудженого (особи, яка тримається під вартою).

Особова справа є основним обліковим документом засудженого (особи, яка тримається під вартою). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу та підтверджують законність тримання її в установі (СІЗО), звільнення з неї, а також відображають процес її тримання в установі (СІЗО). Перелік документів, долучених до особової справи, зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи. В одному томі особової справи може бути не більше ніж 250 аркушів. У разі якщо кількість аркушів перевищує встановлену норму, формується наступний том особової справи. До другої частини особової справи долучаються документи, які відображають процес тримання особи в СІЗО та відбування засудженим покарання в установі. До особової справи долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи. (п.4.1 розділу IV Інструкції №847/5).

Відповідно до п.4.3 розділу IV Інструкції №847/5 - особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються в охайному вигляді, до них підшиваються всі документи, долучені до особової справи. Дані про долучені до особової справи документи обов`язково заносяться до опису, який складається окремо на першу та другу частини особової справи. В опис документів, долучених до другої частини особової справи, заносяться також медичні картки, конверт з особистими документами засуджених та копіями процесуальних документів. Цей опис складається на внутрішньому боці другої сторінки обкладинки особової справи. При включенні в опис паспорта необхідно вказати його серію, номер, ким і коли він виданий. Особисті документи видаються особам при їх звільненні з установи під їх особистий підпис в описі.

Згідно п.4.9 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 року №847/5 - особові справи засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються в сейфах чи металевих шафах в алфавітному порядку. Особові справи різних категорій засуджених (осіб, які тримаються під вартою) зберігаються окремо.

Для тимчасового користування (на строк не більше п`яти діб) особові справи можуть видаватися персоналу оперативного підрозділу установи (СІЗО), начальнику установи (СІЗО), першому заступнику начальника та заступнику начальника установи (СІЗО) із соціально-виховної та психологічної роботи. Видача та повернення особових справ реєструються в журналі обліку особових справ, виданих у тимчасове користування (додаток 7). Інші посадові особи установи (СІЗО) (начальники відділень соціально-психологічної служби, психологи, вихователі, працівники відділу нагляду та безпеки) та персонал медичної частини ознайомлюються з особовими справами засуджених (осіб, які тримаються під вартою) безпосередньо у приміщенні розташування підрозділу, де для цього обладнується окрема кімната або робочі місця.

Згідно п.4.11 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 року №847/5 - за клопотанням засудженого (особи, яка тримається під вартою) посадова особа підрозділу ознайомлює його (її) зі змістом долучених до його (її) особової справи документів. Ознайомлення засудженого (особи, яка тримається під вартою) з цими документами проводиться шляхом їх зачитування вголос або їх самостійного прочитання у присутності посадової особи підрозділу, про що складається акт, який долучається до особової справи.

Підпунктом 1.2.11 пункту 1.2 вищевказаної інструкції встановлено, що підрозділи установ (СІЗО) виконують такі функції, зокрема, розглядають скарги, заяви та листи з питань, віднесених до компетенції підрозділів установ (СІЗО), визначених цією Інструкцією.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів - ув`язнений ОСОБА_1 звернувся до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» з заявою 15.04.2018 року про ознайомлення з матеріалами особової справи. На заяві ОСОБА_1 , вказав, що ознайомився в повному об`ємі з 1 томом особової справи і просив видати ксерокопію відповіді з Прокуратури (ксерокопія відповіді була видана, про що ОСОБА_1 , вказав та підписався про отримання на заяві) та ознайомився в повному об`ємі з 5 томом особової справи 20.04.2018 року.

Також, суду надані акти щодо ознайомлення позивачем з матеріалами особової справи, а саме: 24.04.2018 року акт про ознайомлення ОСОБА_1 , з матеріалами особової справи, а саме, з томом 2 - 250 аркушів. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_2 А.І. 24.04.2018 року; 08.05.2018 року складений акт про ознайомлення ОСОБА_3 з томом 3 254 аркушів, вказаний акти підписаний позивачем 08.05.2019 року. 15.05.2018 року складений акт про ознайомлення ОСОБА_1 , з матеріалами особової справи, а саме з томом IV - 250 аркушів та томом V -123 аркуша. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_4 І. 15.05.2018 року. 21.08.2019 року складений акт ознайомлення ОСОБА_1 , з матеріалами особової справи, а саме з томом І з 1 по 250 аркуш. Вказаний акт був підписаний ОСОБА_4 , 21.08.2018 року.

Також ОСОБА_4 , 29.01.2019 року отримано довідку, про що свідчить його підпис про отримання, де вказано, що станом на 25.01.2019 року особова справа ОСОБА_1 , 1989 року народження перебуває в Жовтневому районному суді м. Харкова.

Крім того, 31.10.2019 року складений акт про ознайомлення ОСОБА_1 , з матеріалами особової справи, а саме: з томом 2, про що свідчить підпис позивача.

01.11.2019 року складений акт про ознайомлення позивача з томом 3, про що свідчить його підпис.

05.11.2019 року складені акти про ознайомлення позивача з томом 4 та 5, про що свідчить його підпис.

06.11.2019 року складений акт про ознайомлення позивача з томом 6 (до арк.125) та 7, про що свідчить його підпис.

Як вбачається з копії довідки за особовою справою від 30.10.2019 року - особову справу 2018 -2019 року: 19.11.2018 року особову справу ув`язненого ОСОБА_1 направлено згідно відповідного запиту до Харківського апеляційного суду.

17.01.2019 року справу ув`язненого ОСОБА_1 повернуто до установи та цього ж числа направлено, згідно відповідного запиту, до Жовтневого районного суду м. Харкова.

26.07.2019 року справу позивача повернуто до установи, а 16.09.2019 року особову справу (том 1) ув`язненого ОСОБА_1 направлено до Харківського апеляційного суду, згідно відповідного запиту. На даний час особову справу (том 1) ув`язненого ОСОБА_1 до відповідача не повернуто, про що позивачу, також, відомо, оскільки з вищезазначеною довідкою він ознайомлений.

Таким чином, судом встановлено, що з особовою справою ув`язненого ОСОБА_1 , а саме з томами, які є в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Дериглазов А.І., був ознайомлений, саме це підтверджують вищезазначені акти та особисті підписи ОСОБА_1 ..

Суд не залишив позаувагою той факт, що надані позивачем разом із адміністративним позовом заяви про ознайомлення з матеріалами особової справи датовані 18.01.2019 року та 17.07.2019 року не містять штампів отримання відповідачем зазначених заяв.

Відносно посилань ОСОБА_1 , у відповіді на відзив стосовно строків ознайомлення засудженого з матеріалами особової справи на Закон України "Про звернення громадян" яким встановлено 10-денний термін протягом якого державні установи повинні надавати відповідь на письмові звернення громадян, суд зауважує, що чинним законодавством не врегульовано строки щодо ознайомлення ув`язнених і засуджених з матеріалами особової справи ув`язненого чи засудженого.

Посилання позивача на Закон України «Про звернення громадян» суд вважає помилковим, оскільки зазначений закон не регулює правовідносини між засудженим та установами виконання покарань, зокрема, слідчими ізоляторами.

Крім того, позивачем у позовних вимогах не зазначено на яке саме звернення, відповідач не відреагував та порушив його права щодо не надання особової справи для ознайомлення.

Крім того, посилання ОСОБА_1 , у відповіді на відзив, що "Без пояснення причин адміністрація установи відмовляла в ознайомленні в період з січня по листопад 2019 року. Як вбачається з наданого відзиву на сьогодні Том номер 1 знаходиться поза межами установи і з ним мене ознайомлено не було, хоча його було направлено до Харківського апеляційного суду лише 16.09.2019р." спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не порушено прав та інтересів ОСОБА_1 , щодо ознайомлення з матеріалами особової справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Окремо суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході розгляду справи, з урахуванням заявленого позову судом не встановлено необхідності виходу за межі позовних вимог.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач є звільненим від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", а тому розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено та підписано 19 грудня 2019 року.

Суддя Супрун Ю.О.