Справа № 820/6756/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року

Київ

справа №820/6756/16

адміністративне провадження №К/9901/56834/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №820/6756/16

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Товариство Пушкінський в`їзд, 6" до Міністерства юстиції України, треті особи: Департамент державної реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності, визнання неправомірними дій, скасування та вилучення записів про реєстрацію, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2018 року, постановлене у складі головуючого судді Спірідонова М.О., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Зеленського В.В., суддів: П`янової Я.В., Чалого І.С.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСББ "Товариство Пушкінський в`їзд, 6" звернулися до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Шишакової Олесі Миколаївни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19649805 від 26.02.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за номером 8874935 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м.;

- скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 8874935 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний №01: квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 ;

- скасувати свідоцтво про право власності реєстраційний номер 50776346 від 24.12.2015, видане Харківським міським управлінням юстиції на об`єкт нерухомого майна: квартира 4-кімнатна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., на власника - ОСОБА_3 ;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Шишакової Олесі Миколаївни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27482020 від 24.12.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису: 12737602 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м.;

- скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №12737602 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний №01: квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 ;

- скасувати та вилучити запис від 31.10.2010 про державну реєстрацію прав власності реєстраційний номер майна 31841205, щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м., номер запису П-2-7351, яка зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною у м. Харкові радою.

В обґрунтування вимог зазначали, що ОСОБА_3 після скасування свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною радою у м. Харкові залишився власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 97,4 кв.м ., однак державна реєстрація здійснена на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 137,1 кв.м ., до якої увійшло підвальне приміщення, яке фактично належить співвласникам багатоквартирного будинку. Важаюють, що такі дії реєстратора порушують права та законні інтереси співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27482020 від 24.12.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності: 12737602 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27482020 від 24.12.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності: 12737602 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19649805 від 26.02.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності:8874935 за ОСОБА_3 , об`єкт нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 137,1 кв.м., житлова площа 73,5 кв.м. Прийнято в цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задоволено.

Апеляційний суд постановив внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про право власності №8874935 щодо об`єкту нерухомого майна реєстраційний № 01: квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_3 .

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2018 року залишено без змін.

Суди встановили, що рішенням Харківської міської ради народних депутатів Харківської області XII сесії XXI скликання від 28.09.1992 будинок АДРЕСА_1 по в`їзду Пушкінському в м.Харкові прийнятий до комунальної власності міста. ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 у цьому будинку згідно з договором купівлі-продажу від 10.02.1997, загальною площею 97,4 кв.м.

Виконавчий комітет Київської районної ради міста Харкова 21.12.2004 прийняв рішення №325-22, яким ОСОБА_3 було передано у користування під підсобне приміщення частину підвалу площею 27,9 кв.м., розташовану під квартирою АДРЕСА_1 за умови влаштування відокремленого входу.

У 2006 році ОСББ "Товариство Пушкінський в`їзд, 6" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом, в якому, зокрема, просило визнати за ним право власності на приміщення в напівпідвальній частині житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.07.2006 у справі №46/248-06 був накладений арешт на спірні приміщення в напівпідвальній частині житлового будинку літ. «А-5» площею 1 208,3 кв.м., розташовані в будинку АДРЕСА_1 по Пушкінському в`їзду. Заборонено Управлінню комунального майна та приватизації Харківської міської ради та іншим особам передачу в оренду чи відчуження напівпідвальних та підвальних приміщень.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.08.2009, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2011, у справі №46/248-06 визнано недійсним розпорядження Харківського міського голови від 23.09.2005 №2270 та від 28.11.2005 №3104, визнане право власності на нежитлові приміщення в напівпідвальній частині житлового будинку літ. «А» площею 1208,3 кв.м. за Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Товариство Пушкінський в`їзд, 6».

У 2010 році до Виконавчого комітету Київської районного у місті Харкові ради звернувся ОСОБА_3 з проханням надати згоду на збереження самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 66,0 кв.м., ізольована 4-кімнатна, розташована на 1-му поверсі 5-поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нерухомості №Н6-33 від 06.02.1997.

05.10.2010 Виконавчий комітет Київської районної ради в м. Харкові прийняв рішення №184-4, яким надано згоду на збереження самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 та згоду вважати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 137,1 кв.м. , зобов`язано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни до технічної документації на вказану квартиру.

Розпорядженням голови Київської районної ради в м. Харкові від 15.10.2010 №722 видано свідоцтво про право власності на 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3

21.10.2010 на підставі вказаного розпорядження від 15.10.2010 №722 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно: 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 здійснено 31.10.2010, про що КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» видано витяг про державну реєстрацію прав №27830368.

Разом з цим, постановою Дзержинського районного суду м.Харков від 25.11.2013 у справі №638/3512/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.10.2014, скасоване рішення Виконавчого комітету Київської районної ради в м.Харкові від 05.10.2010 №184-4 «Про надання згоди на збереження самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 ; скасоване розпорядження Голови Київської районної ради в м.Харкові від 15.10.2010 №722 «Про видачу свідоцтва про права власності на 4-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 » та скасоване свідоцтво про право власності б/н від 21.10.2010, видане Київською районною радою у м.Харкові.

Отже, ОСОБА_3 після скасування свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010р. виданого Київською районною радою у м.Харкові так і залишився власником квартири АДРЕСА_1 , що набув на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.1997р. загальною площею 97,4 кв.м., житловою площею 66,00 кв.м., ізольована 5 кімнатна, яка розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 по в`їзду Пушкінському.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №73106811 від 16.11.2016 державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27482020 від 24.12.2015 та проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису про право власності: 12737602. До вчинення вказаного запису державний реєстратор на підставі визнаного судом недійсним свідоцтва про право власності б/н від 21.10.2010, виданого Київською районною радою у м.Харкові в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вчинив запис про право власності: 8874935.

Так, у реєстраційній справі №01 у картці прийому заяви за №19566977 вказано, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний №10345686 заявником державному реєстратору було надано свідоцтво про право власності б/н від 21.10.2010, видане Київською районною радою у м.Харкові.

Як свідчить рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19649805 від 26.02.2015 державний реєстратор розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень реєстраційний №10345686 прийняв рішення проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про право власності: 8874935.

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №34223318, вбачається, що підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності б/н від 21.10.2010, видане Київською районною радою у м.Харкові.

Вважаючи, що державним реєстратором протиправно, з порушення прав мешканців будинку, здійснено реєстрацію квартири АДРЕСА_1 загальною площею 137,1 кв.м., до якої увійшло підвальне приміщення, яке фактично належить співвласникам багатоквартирного будинку, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди виходили з протиправності дій та рішень реєстратора, як таких, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства.

Не погоджуючись рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 через свого представника оскаржив їх в касаційному порядку. Просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У поданому відзиві представник ОСББ "Товариство Пушкінський в`їзд, 6" просить відмовити в задоволенні касаційної скарги.

У поданому відзиві Міністерство юстиції України просить прийняти рішення у відповідності норм чинного законодавства.

Верховний Суд переглянув судові рішення у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу, виходили з того, що цей спір є адміністративним.

Колегія суддів з такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується з огляду на таке.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала позицію у спорі із схожими правовідносинами, зокрема, в постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16. У тій справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Велика Палата Верховного Суду також вирішила, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, то такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Отже, спір у такій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки. Такий спір має приватноправовий характер.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 04/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 про те, що розгляд позовних вимог особи (яка не була заявником щодо реєстраційних дій) до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки державним реєстратором вчинені істотні порушення процедури реєстрації.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спірні правовідносини у цій справі виникли фактично щодо речового права (спільної сумісної власності мешканців) на підвальні приміщення будинку.

Тобто, у справі, що розглядається, питання стосується права власності на підвальне приміщення будинку, частина якого була включена до квартири, а реєстраційні дії були вчинені на підставі заяви ОСОБА_3 .

Належними відповідачами у такому спорі має бути особа, реєстрацію речового права якої оскаржують позивачі. Участь реєстратора, яким внесено відомості щодо наявності речового права на спірне майно не змінює приватноправового характеру цього спору.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 листопада 2019 року у справі №810/3637/18.

З огляду на заявлені вимоги позивачів, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справи за подібних спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, та з огляду на суб`єктний склад має розглядатись за правилами цивільного або господарського судочинства.

Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).

Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, зважаючи на помилковість позиції судів попередніх інстанцій щодо наявності у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та закриття провадження у адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 354 КАС України.

Керуючись статтями 343, 349, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2018 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі №820/6756/16 - закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду