Справа № 360/4485/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 грудня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/4485/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки при розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить стягнути з відповідача середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 22410,24 грн.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк.спр. 1-2).

28 жовтня 2019 року позивач надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх прав (арк. спр. 21-22).

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що з чинного законодавства, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить. Посилаючись на рішення Конституційного суду України № 8- рн/2013 від 15 жовтня 2013 року та № 9-ри/2013 від 15 жовтня 2013 року позивач вважає, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

07 листопада 2019 року від відповідача надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду (арк. спр. 52).

В обґрунтування клопотання зазначено, що у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі №1-5/2012 до спірних правовідносин застосовується тримісячний строк звернення до суду з дня проведення остаточного розрахунку. Позивача було звільнено зі служби в поліції відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 19.12.2017 № 885 о/с з 26.12.2017. Остаточний розрахунок було проведено 28.02.2018. Тобто перебіг строку звернення до суду по даній справі розпочинається 01.03.2018, закінчується -01.06.2018. До суду позивач звернувся 15.10.2019 відповідно до ухвали суду від 21.10.2019, тобто пропустив строк звернення до суду (звернувся через 1 рік 7 місяців з дня, коли дізнався (повинен був дізнатися) про порушення свого права).

Відповідач зазначає, що, на його думку, неможливо застосувати до спірних правовідносин строків звернення до суду, визначених у частині другій статті 233 КЗпП України, відповідно до положень якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком; оскільки предметом даного позову є не стягнення заробітної плати, а стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому до спірних правовідносин застосовуються положення частини першої статті 233 КЗпП України.

Відповідач зазначає, що будь-які обставини, які носять об`єктивний характер та унеможливлюють звернення до суду із вказаним адміністративним позовом з травня 2019 року (за умови якщо, до травня 2019 все ж таки існували обставини, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з цим позовом), на його думку, відсутні, оскільки позивач 23.05.2019 відповідно до ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 у справі № 360/2138/19 (суддя Свергун І.О.) звертався до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції. Особиста участь позивача (самостійне складання, підписання та подання до суду заяв по суті та процесуальних документів) у судовому процесі по іншій адміністративний справі свідчить про відсутність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій по іншим адміністративним справам.

Таким чином, з огляду на вищевикладене відповідач вважає, що позивачем безпідставно пропущений строк звернення до суду.

Просив залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки при розрахунку.

Від позивача 07 листопада 2019 року до суду надійшла заява про поважність причин пропуску строку звернення до суду (арк. спр. 58).

В обґрунтування зазначено, що 30.01.2018 був укладений контракт про проходження військової служби в Збройних силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу. Своєчасне пред`явлення позову в цей період стало утрудненим у зв`язку з умовами проходження контрактної служби, що обумовлено обмеженістю доступу до нормативно-правової бази та орггехнічним засобам, оскільки службові завдання виконую за межами населених пунктів у польових умовах в межах зони проведення Операції Об`єднаних сил па території Луганської та Донецької області (арк. спр. 58).

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно із частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу: «За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку».

Тобто, до спірних правовідносин застосовується тримісячний строк звернення до суду з дня проведення остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що наказом ГУНП в Луганській області від 19.12.2017 № 885 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 26.122019 (арк. спр. 14).

Остаточний розрахунок проведено 28.02.2018, що підтверджується випискою по картковому рахунку (арк. спр. 12).

Перебіг строку звернення до суду почався 01.03.2018, та сплинув 01.06.2018.

Згідно із поштовим штампом на конверті, позивач здав позовну заяву до відділення поштового зв`язку 11.10.2019 (арк. спр. 16).

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском тримісячного строку звернення, визначеного частиною першою статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Судом встановлено, що 30.01.2018 між позивачем та командиром військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на три роки (арк. спр. 59-61).

Термін дії контракту на час подання позовної заяви не сплинув.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті другої Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За змістом статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо доводів відповідача про те, що у період часу з травня 2019 року по дату звернення до суду з позовом ОСОБА_1 звертався до суду з іншими позовами та брав особисту участь у судовому процесі, що свідчить про відсутність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, суд зазначає, що обов`язковому врахуванню судом підлягає та обставина, що пред`явлення позовної заяви у встановлені строки було ускладнене особливостями проходження позивачем військової служби за контрактом. Мова йде не про неможливість вчинення процесуальних дій, а про ускладнення такої можливості, що, на думку суду, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутності докази наявності в позивача юридичної освіти, який в свою чергу міг не знати, що його права порушені, тому суд не має правових підстав для відмови в судовому захисті соціальних прав позивача та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на наведене, враховуючи доводи позивача, викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача та визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 9, 44, 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Луганській області про стягнення середньоденного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в адміністративній справі № 360/4485/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Захарова