Справа № 131/2044/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 131/2044/16-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції- Олексієнко О.Ю.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС про скасування постанови в спорі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову № 0400/401000001/16 від 23 вересня 2016 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 8500 грн, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено з мотивів його безпідставності.

21 серпня 2018 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі № 131/2044/16-а скасовано. Адміністративну справу № 131/2044/16-а направлено на новий розгляд до Іллінецького районного суду Вінницької області.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні його позовної заяви до Вінницької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці Державної фіскальної служби ввіз на митну територію України транспортний засіб особистого користування «Audi», кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер Республіки Литви JBG787 з метою транзиту.

02 липня 2016 року позивачу надіслано запрошення (вих. № 1859/02-80-20-5 від 02 липня 2016 року) про прибуття до Вінницької митниці, в строк до 25 липня 2016 року, для надання пояснень та складення протоколу про порушення митних правил за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України. У зазначений строк позивач до митниці не з`явився, хоча запрошення отримав, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

23 вересня 2016 року митним органом винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0400/401000001/16 відповідно до якої позивача визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбачених частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

ОСОБА_1 вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст.318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч.1 статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд визнає, що правопорушення, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, є триваючим, а тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, що встановлено постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року.

Апелянт вказує, що Вінницькою митницею ДФС було порушено його право передбачене ст.525 МК України, оскільки його не було повідомлено про дату розгляду справи про порушення митних правил.

Згідно із ст.525 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

За змістом частини четвертої статті 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зазначена норма кореспондується з частиною другою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2018 року вказав, що не вбачає підстав не враховувати наявні в матеріалах справи докази належного сповіщення позивача про призначення справи про порушення митних правил до розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в цій частині процедуру розгляду справи про порушення митних правил порушено не було, оскільки матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановані дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому.

Стосовно доводів апелянта, що суд першої інстанції не звернув увагу на зауваження Верховного Суду викладені в постанові від 21 серпня 2018 року щодо відсутності в матеріалах справи листа Львівської митниці Державної фіскальної служби від 09 червня 2016 року за вих. №8757/13-70-20/7/36, колегія суддів вказує наступне.

Іллінецьким районним судом Вінницької області ухвалами від 16.04.2019 року та 30.07.2019 витребувано у Вінницької митниці Державної фіскальної служби України інформацію щодо часу виявлення митним органом порушення митних правил ОСОБА_1 з наданням підтверджуючих вказаний факт документів.

Від Вінницької митниці ДФС 23 вересня 2019 року надішли належним чином завіренні копії матеріалів адміністративної справи, серед яких наявний вищевказаний лист Львівської митниці Державної фіскальної служби від 09 червня 2016 року за вих. № 8757/13-70-20/7/36.

Саме тому, суд першої інстанції правильно в оскаржуваному рішенні вказав, що факт виявлення порушення позивачем Митних правил мав місце 09.06.2016 року, що підтверджується листом Львівської митниці ДФС, при цьому оскаржувану постанову відповідачем винесено 23 вересня 2016 року, таким чином адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах строку встановленого Законом, що спростовує його твердження про притягнення його до адміністративної відповідальності поза межами строку накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелента, що Вінницька митниця ДФС незаконно прийняла оскаржувану постанову, оскільки позивач здійснював перетин кордону через м/п "Мостиська " Львівської митниці ДФС.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.493 МК України - провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення. Окремі процесуальні дії у справі про порушення митних правил можуть вчинятися посадовими особами, уповноваженими складати протоколи про порушення митних правил відповідно до статті 490 цього Кодексу, а у випадку, передбаченому статтею 518 цього Кодексу, - також посадовими особами іншого органу доходів і зборів.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або особа, яка виконує його обов`язки, має право передавати справу про порушення митних правил для здійснення провадження з однієї митниці до іншої.

За ч.ч.1,2 ст.518 МК України посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, має право доручити проведення конкретних процесуальних дій посадовій особі іншого органу доходів і зборів.

Доручення повинно бути виконано не більш як у п`ятиденний строк з дня його одержання.

Із листа Львівської митниці Державної фіскальної служби від 09 червня 2016 року за вих. № 8757/13-70-20/7/36 встановлено, що за результатами проведеного аналізу Львівської митниці ДФС встановлено відсутність в ЄАІС Держмитслужби інформації щодо вивезення транспортного засобу, серед інших водієм ОСОБА_1 , яким заявлено місце проживання в межах зони діяльності Вінницької митниці ДФС. На підставі зазначеного Львівська митниця ДФС просила провести перевірку можливих фактів оформлення у митному відношенні в іншому митному режимі, звернення особи до митного органу з приводу аварії чи дії обставин непереборної сили, а також складання протоколів про порушення митних правил. У разі встановлення ознак порушення митних правил просили провести опитування зазначених осіб та вирішити питання щодо складення протоколів про порушення митних правил.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.