Справа № 804/4813/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 804/4813/16

адміністративне провадження № К/9901/22225/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 804/4813/16

за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України у Дніпропетровській області, Криворізького міського Управління ГУМВС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: А. А. Щербак, Ю. В. Дурасова, Н. П. Баранник) від 10 березня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 28 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 175 о/с дек від 18 червня 2013 року Начальника Криворізького Міського Управління ГУМВС України у Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 1327 від 17 червня 2013 року ГУМВС України у Дніпропетровській області;

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на публічній службі у Національній Поліції України на посаді старшого оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Тернівського Районного Відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного Управління Національної Поліції у Дніпропетровській області;

- зобов`язати Ліквідаційну Комісію Головного Управління МВС України у Дніпропетровській області та Криворізьке Міське Управління Головного Управління МВС України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення на час вимушеного прогулу з 17 червня 2013 року по 05 грудня 2016 року з вирахуванням податків та зборів;

- постанову суду в частині поновлення на роботі та нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах виплати за один місяць допустити до негайного виконання.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що спірні накази, на думку позивача, є незаконними та такими, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, чим були порушені його права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту. Позивач зазначив, що відповідно до вимог частини шостої статті 21 Закону України «Про міліцію», звільнення працівника міліції зі служби у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили. Всупереч вимогам чинного Законодавства України, відповідачами було винесено Накази № 175 о/с дек від 18 червня 2013 року та № 1327 від 17 червня 2013 року. Тобто відповідач до набрання чинності Вироком суду зобов`язаний позивача був не звільнити, а тимчасово відсторонити від виконання своїх посадових обов`язків. На думку позивача, відповідачі не мали права призначати службове розслідування до набрання чинності Вироком суду.

3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року було допущено заміну неналежного відповідача - Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області та відповідача Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на Криворізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області.

4. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Наказ № 1327 від 17 червня 2013 року ГУМВС України у Дніпропетровській області.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на публічній службі у Національній поліції України на посаді старшого оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Криворізького Міського Управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області.

Зобов`язано Ліквідаційну Комісію Головного Управління МВС України у Дніпропетровській області та Криворізьке Міське Управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення на час вимушеного прогулу з 17 червня 2013 року по 13 грудня 2016 року з вирахуванням податків та зборів відповідно до довідки № 756 від 24 листопада 2016 року «Щодо надання інформації про грошове забезпечення ОСОБА_1 ».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року та прийнято в нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, 31 березня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року залишити в силі.

7. Після усунення недоліків касаційної скарги ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

8. 30 травня 2017 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суду апеляційної інстанцій залишити без змін.

9. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

10. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

11. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12. 14 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі № 804/4813/16 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (склад колегії суддів: Шарапа В. М. - головуючий суддя, Бевзенко В. М., Данилевич Н. А.).

13. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 549/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Шарапи В. М., що унеможливлює його участь у розгляді касаційної скарги.

14. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.

15. Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 2008 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а в 2013 році перебував у званні майора міліції, був призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Тернівського районного відділу Криворізького міського управління.

17. Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 1282 від 12 червня 2013 року за фактом збуту цивільним особам речовини схожої на наркотичну начальником СБНОН Тернівського РВ Криворізького МУ майором міліції ОСОБА_2 та старшим оперуповноваженим СБНОН цього ж райвідділу майором міліції ОСОБА_1 було призначено службове розслідування.

18. Матеріали справи містять повідомлення прокуратури м. Кривого Рогу начальнику ГУМВС України в Дніпропетровській області про те, що 22 травня 2013 року зареєстроване кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України) та про затримання 11 червня 2013 року старшого оперуповноваженого сектору БНОН Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

19. 17 червня 2013 року т.в.о начальника ГУМВС України в Дніпропетровській області полковником міліції Троценко В. О. було затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни начальником сектору БНОН Тернівського РВ КМУ майором міліції ОСОБА_2 та старшим оперуповноваженим СБНОН Тернівського РВ КМУ майором міліції ОСОБА_1

20. Службовим розслідуванням встановлено придбання ОСОБА_1 особливо небезпечного наркотичного засобу, збут частини цього засобу наркозалежній особі, вилучення у майора міліції ОСОБА_1 під час особистого обшуку грошових коштів та скляної пляшки з рідиною коричневого кольору ємністю 100мл.

21. Майор міліції ОСОБА_1 посилаючись на статтю 63 Конституції України, від надання будь-яких пояснень під час службового розслідування відмовився.

22. За результатами проведеного службового розслідування, наказом Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 1327 від 17 червня 2013 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУМВС» пунктом 2 за порушення службової дисципліни, що виразилося у невиконання вимог Присяги працівника ОВС України, статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, в частині обов`язку працівника ОВС не зраджувати моральним принципам служби, старшого оперуповноваженого СБНОН Тернівського РВ КМУ майора міліції ОСОБА_1, враховуючи наявне дисциплінарне стягнення (наказом Тернівського РВ КМУ від 05 листопада 2012 року № 370 оголошено сувору догану), звільнити з органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

23. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 18 червня 2013 року № 175 о/с дск звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліні) майора міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Тернівського районного відділу Криворізького міського управління з 18 червня 2013 року. Підстава: Наказ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 17 червня 2013 року № 1327.

24. Позивач звернувся до суду із цим позовом, оскільки вважає, що Накази від 18 червня 2013 року № 175 о/с та від 17 червня 2013 року № 1327 є протиправними.

25. Судом першої інстанції також встановлено, що відкрите кримінальне провадження № 0000142 від 22 травня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 307 КК України. Дане кримінальне провадження 22 травня 2013 року прокуратурою м. Кривого Рогу було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142. Слідчим в ОВС прокуратури м. Кривого Рогу радником юстиції Ващенко С.Д. було надано слідчому судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_1 .

26. За результатами кримінального провадження № 0000142 було винесено Вирок від 02 листопада 2015 року у справі № 215/4988/13-к, провадження 1-кп/215/11/15, згідно до якого, ОСОБА_1 було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначено покарання із частини третьої статті 307 КК України - 11 років позбавлення волі у кримінально -виконавчій установі з конфіскацією майна. Відповідно до статті 54 КК України, позбавлено ОСОБА_1 спеціального звання - майор міліції.

27. Позивач вказаний Вирок оскаржив до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного Суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року у справі № 215/4988/13-к, провадження № 11-кп/774/70/К/16, згідно до якої Вирок від 02 листопада 2015 року у справі № 215/4988/13-к, провадження 1-кп/215/11/15, було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Тобто, Вирок суду першої інстанції не набрав чинності, а був скасований судом апеляційної інстанції.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

28. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам чинного законодавства України, відповідачами було винесено Наказ №175 о/с дск від 18 червня 2013 року Начальника Криворізького міського Управління ГУМВС України у Дніпропетровській області та Наказ № 1327 від 17 червня 2013 року ГУМВС України у Дніпропетровській області у зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції було скасовано вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2016 року відносно ОСОБА_1 та призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.

29. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позову, виходив з того, що скільки матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачем службової дисципліни, то при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та в спосіб, встановлений законом.

30. Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки звільнення особи з ОВС є самостійним видом відповідальності та не ставиться в залежність від наявності вироку суду, яким визнано особу винною у вчиненні злочину. Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

31. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

32. Зокрема, скаржник наводить доводи аналогічні доводам позовної заяви та заперечень проти апеляційної скарги, здійснює виклад обставин та надає їм відповідну оцінку, цитує норми процесуального та матеріального права, а також висловлює свою незгоду із оскаржуваним судовим рішенням.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

33. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.

34. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

35. Частиною шостою статті 43 Конституції України громадянам гарантовано захист від незаконного звільнення.

36. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

37. Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (в редакції, яка діяла на момент вчинення спірних правовідносин, далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут), а також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів КМУ від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

38. Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема за порушення дисципліни.

39. Згідно з розділами 3 та 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, повинен бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби. Працівнику органів внутрішніх справ забороняється використовувати свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв`язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

40. Згідно зі статтею 1 Статуту службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а відповідно до статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

41. Відповідно до статті 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

42. За змістом статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань на життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

43. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

44. Відповідно до статті 14 Статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

45. Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

46. Отже, зі змісту зазначених правових норм вбачається обов`язок поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність працівників органів внутрішніх справ та Присяги, поважати і не порушувати прав і свобод людини та дотримуватися службової дисципліни.

47. Однак, своїми діями, які знайшли відображення під час службового розслідування, позивачем порушено дисципліну працівника органів внутрішніх справ України, що робить неможливим його подальшу службу в органах внутрішніх справ.

48. Суд касаційної інстанції зазначає, що порушення службової дисципліни позивачем, що полягає у незаконному зберіганні та збуту небезпечної наркотичної речовини, є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, статті 7 Статуту, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, в частині обов`язку працівника ОВС не зраджувати моральним принципам служби, оскільки підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому.

49. Беручи до уваги встановлені в цій справі обставини, зокрема доведеність факту порушення позивачем службової дисципліни, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку стосовно відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

50. Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції приписів Закону України «Про міліцію» не підтвердились, оскільки звільняючи позивача з посади суд, насамперед, виходив з порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилося у невиконання вимог Присяги працівника ОВС України, статті 7 Статуту, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, в частині обов`язку працівника ОВС не зраджувати моральним принципам служби, тобто позивачем дискредитовано звання працівника органів внутрішніх справ.

51. При цьому, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції щодо помилковості висновків суду першої інстанції, оскільки звільнення особи з ОВС є самостійним видом відповідальності та не ставиться в залежність від наявності вироку суду, яким визнано особу винною у вчиненні злочину. Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

52. Суд звертає увагу, що Судом в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення кримінального правопорушення, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, наявність факту притягнення до кримінальної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

53. Отже, враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог.

54. Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

55. Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2017 року у справі № 804/4813/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. В. Дашутін

О. О. Шишов