Справа № 398/2658/19
Суддя: Авраменко О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2658/19
Провадження №: 2-а/398/94/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" грудня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Авраменка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Олександрії адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Геремій Тетяни Ігорівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом відповідно до якого просить визнати протиправною, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 23 липня 2019 року серії ЕАВ №1355356, та закрити провадження в справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 липня 2019 року відповідачем відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої він, цього ж дня об 11 год. 37 хв. на 37 км автошляху М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, керуючи автомобілем «MercedesBenz Е200», номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 24 км/год. Інспектор поліції допустив істотну неточність, зазначивши у постанові про накладення адміністративного стягнення, що рух керованого позивачем транспортного засобу здійснювався у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», оскільки зупинка керованого ним автомобіля була здійснена відповідачем на 37 км автодороги «М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине», тобто ділянці автошляху, розташованому за межами населеного пункту. Посилання на назву населеного пункту, в межах якого, за твердженнями відповідача, здійснювався рух керованого ним транспортного засобу, та/або назву елементу дорожнього руху (вулиця, бульвар, проспект, провулок тощо) оскаржувана постанова не містить. Крім того, використаний відповідачем для визначення швидкості руху керованого ним автомобіля прилад Trucam 00049429 використовувався не в автоматичному режимі, а тримався інспектором в руках та керувався ним в ручному режимі, що суперечить нормам Закону України «Про національну поліцію».

Відповідач подав відзив на позов, у якому просив у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що 23 липня 2019 року об 11 год. 37 хв. на 37 км автошляху М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MercedesBenz Е200», номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 24 км/год. За вчинення даного правопорушення, передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Дане правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TC000429 та підтверджується роздруківкою файлу пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 48*39`31.24``N і географічна довгота 33*5`19.65``Е місця події. Географічні координати є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах. У порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП була винесена постанова по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Також відповідач зазначає, що всупереч твердженням позивача про відсутність будь-яких доказів в оскаржуваній постанові, містяться відомості про технічний прилад, за допомогою якого зафіксоване перевищення обмежень швидкісного режиму позивачем - TruCAM000429, показник швидкості руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - 74 км/год. Лазерний вимірювач швидкості має сертифікат затвердження типу засобів вимірюваної техніки UA-MI/-2903-2012 від 29.08.2012 року та Свідоцтво про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13804 від 13.11.2018 року. Згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13804 від 13.11.2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №TC000429 є придатним до застосування та підлягає наступній повірці 13.11.2019 року.

Від третьої особи пояснень, заяв і клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

23 липня 2019 року відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1355356, згідно з якою 23 липня 2019 року об 11 год. 37 хв. на 37 км автошляху М04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MercedesBenzЕ200», номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «Населений пункт», де дозволено рух зі швидкістю 50 км/год., рухався зі швидкістю 74 км/год., тобто перевищив дозволену швидкість руху на 24 км/год., чим порушив п.12.4ПДР України. Швидкість вимірювалась TRUCAM 00049429. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок розгляду справи регламентовано ст. 279 КУпАП, відповідно до якої розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283 КУпАП).

Аналогічні приписи щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення містять і розділи ІІІ та ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395. Зокрема, п. 9 розділи ІІІ Інструкції встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

В той же час, поліцейським зазначених вимог не дотримано.

З відеозапису з нагрудного відеореєстратора, наданого відповідачем, вбачається, що позивача було зупинено 23 липня 2019 року об 11 год. 52 хв. Поліцейським було повідомлено причино зупинку після чого ОСОБА_1 надав посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Поліцейський, ознайомившись із зазначеними документами, відразу повідомила позивача, що на нього буде складено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що він перевищив швидкість на 24 км. Після чого, за 6 хв. поліцейський склала постанову та вручила її позивачу (файли № та №).

Тобто, розгляду справи в порядку, передбаченому чинним законодавством України взагалі не було. Поліцейський, керуючись своїми дискреційними повноваженнями, без фактичного розгляду справи, зокрема без дослідження доказів, на власний розсуд склала оскаржувану постанову, яку вручила позивачу.

Відповідно до 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту постанови вбачається, що місцем розгляду справи є - Кіровоградська область, Олександрійський район, М04 км 37. Тобто, зі змісту постанови неможливо встановити в якому населеному пункті було здійснено зупинку транспортного засобу. При цьому, з відео, наданого відповідачем взагалі неможливо встановити, що подія відбувається в населеному пункті.

При цьому, на наданих відповідачем роздруківках з мапи розташування екіпажу під час фіксування правопорушення та з публічної кадастрової карти України неможливо встановити місце фіксування правопорушення, оскільки на зазначених роздруківках, як в паперовому, так і в електронному вигляді, відсутні будь-які координатні позначення.

Також, з наданого відповідачем відеозапису та фото, здійснених за допомогою пристрою TRUCAM 00049429, вбачається наявність двох транспортних засобі, які рухаються одночасно. Вказівник у вигляді червоного хреста, хоча й спрямований у бік автомобіля, ззовні схожого на автомобіль позивача, проте наведений на асфальтове покриття перед автомобілем, а не безпосередньо на автомобіль. Якість як відеозапису, так фото, не дають змоги чітко ідентифікувати автомобіль, що на них зображений, зокрема, марку, колір, номерний знак тощо (файли №_j6000_0723_115127 та за назвою «screen»).

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Згідно з п. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення відповідачем не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 77, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Геремій Тетяни Ігорівни (адреса місцезнаходження: 25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «ЕАВ» №1355356 від 23 липня 2019 року винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Геремій Тетяною Ігорівною, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя О.В.Авраменко