Справа № 300/1670/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10780/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року (головуючий суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо неповного надання публічної інформації за запитом та зобов`язання відповідача надати достовірну, точну та повну інформацію, згідно запиту на інформацію і стягнути з відповідача витрати за судовий збір та витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Вигодської селищної ради щодо неповного надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 № 22 від 08.05.2019. Зобов`язано Вигодську селищну раду надати достовірну, точну та повну інформацію, згідно запиту ОСОБА_1 № 22 від 08.05.2019. Стягнуто із бюджетних асигнувань Вигодської селищної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп., та витрати за надання правової допомоги в сумі 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Вигодська селищна рада Долинського району Івано-Франківської області оскаржила його в апеляційному порядку, та просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року, і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 22 Закону України «Про інформацію» масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Під визначенням «загальнодоступні джерела інформації», зокрема розуміються довідники, адресні книги, реєстри, списки, друковані засоби масової інформації, засоби телерадіомовлення та інші подібні джерела інформації.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що доступ до публічної інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-якими іншим способом; надання інформації за запитами на інформацію доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, тобто прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Здійснення розпорядником інформації заходів, спрямованих на забезпечення прозорості та відкритості своєї діяльності шляхом оприлюднення інформації, яка є у його володінні, і посилання на неї у відповідях на запит, не може вважатись неправомірною відмовою у наданні інформації.

Ця позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 26.05.2015 у справі № 21-102а15.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відійшов від позиції Верховного суду, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Крім того, апелянт вважає, що витрати в сумі 3052 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, яка є справою незначної складності, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2019 року в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивач звернувся із запитом зареєстрованим за вхідним номером № 22 від 08.05.2019 до Вигодської селищної ради та просив надати інформацію, зокрема: Рішення Вигодської селищної ради про розробку містобудівної документації (зміну Генплану селища Вигода та с. Пациків з включенням додаткових територій в межі населених пунктів); повідомлення про розробку містобудівної документації (зміну Генплану селища Вигода та с. Пациків з включенням додаткових територій в межі населених пунктів) в засобах масової інформації; договір, укладений між Вигодською селищною радою та проектною організацією на розробку містобудівної документації. 16.05.2019 листом Вигодської селищної ради позивача повідомлено, що згідно ч. 4. ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-ІУ у разі, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів. У зв`язку з чим строк розгляду запиту продовжено до 20 робочих днів, а саме до 04.06.2019.

Листом від 04.06.2019 № 46 Вигодська селищна рада надала відповідь на запит про доступ до публічної інформації і додала документи, а саме: копію Договору від 16.05.2017; копію Договору від 06.12.2017; копію рішення Вигодської селищної ради від 29.06.2016. Надавши копії договорів та рішення сесії, Вигодська селищна рада не надала позивачу повідомлення про розробку містобудівної документації (зміну Генплану селища Вигода та с. Пациків з включенням додаткових територій в межі населених пунктів) в засобах масової інформації.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено гарантії, забезпечення права на доступ публічної інформації. Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядника інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних-підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації, доступу до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень крім випадків, передбачених законодавством, здійснення парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства.

Відповідно до статті 4 цього Закону доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що було надано або оприлюднено відповідно до цього закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Частиною 2 цієї статті визначено, що публічна інформація є відкритою крім випадків встановлених законом.

Згідно ч. 5 ст. 6 цього Закону не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпоряджання державним, комунальним майном у тому числі до копій відповідних документів умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по-батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

При дотриманні вимог, передбачених частиною 2 цієї статті зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди, інтересам національної безпеки, оборони, розслідування чи запобігання злочину. Підстави відмови у наданні відповіді на запит, передбачено статтями 6 - 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відсутні.

Згідно ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитуючі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядник інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, розпорядник інформації.

Частиною 1 статті 13 цього Закону встановлено, що розпорядником інформації для цілей цього закону визначається: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно статті 20 цього ж Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20-ти робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. У разі, якщо запит на інформацію стосується інформації необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуду, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ, та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48-ми годин з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії, чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту; 2) відстрочку у задоволені запиту; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію 4) надання недостовірної або неповної інформації 5) несвоєчасне надання інформації 6) невиконання розпорядником обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до ст.15 цього закону 7) інше рішення дії чи бездіяльність розпорядник інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Згідно ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства за порушення законодавства несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова задоволення на запит, не оприлюднення інформації відповідно до ст.15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку визначеним законом.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових та службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановленим законом строк.

Згідно ч. 2 ст. 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати. Використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. При цьому відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язані діяти на підставі у межах повноважень, що передбачені Конституцією і законами України.

Також судом першої інстанції встановлено, що на запит позивача про доступ до публічної інформації відповідач додав документи, а саме: копію Договору від 16.05.2017; копію Договору від 06.12.2017; копію рішення Вигодської селищної ради від 29.06.2016, однак відповідач не надав доказів того, що витребувана інформація розміщена у засобах масової інформації та не вказав ресурс на якому вона розміщена.

Суд першої інстанції вірно вважав, що відповідач надавши неповну інформацію на запит, зокрема не надавши відповіді на друге питання запиту в строк, передбачений статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», своєю бездіяльністю унеможливив позивачу реалізацію відповідно до законодавства права на доступ до публічної інформації, а тому підставно вважав, що позовні вимоги підлягають задволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу твердження відповідача, що інформація на запит про доступ до публічної інформації є «загальнодоступною» в частині ненадання повідомлення про розміщення у засобах масової інформації про розробку містобудівної документації зміну Генплану селища Вигода та с. Пациків з включенням додаткових територій в межі населених пунктів, оскільки відповідачем не подано суду першої інстанції доказів про те, що інформація про розробку містобудівної документації зміну Генплану селища Вигода та с. Пациків з включенням додаткових територій в межі населених пунктів була розміщена у засобах масової інформації.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильним, що на користь позивача з відповідача слід стягнути витрати, що понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 768,40 грн та за надання правової допомоги в розмірі 3656,00 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 року по справі № 300/1670/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Н. В. Ільчишин