Справа № 480/4202/19
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 р. Справа №480/4202/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Сумській області), і просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина". Незважаючи на те, що до заяви були додані усі необхідні документи, визначені законом, листом від 16.05.2019 № М--6006-3114/21-19 позивачу повідомлено про наявність підстав, що ускладнюють отримання бажаної земельної ділянки у власність. Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою суду від 31.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
29.11.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.45-46), у якому не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області, розглянувши вищезазначену заяву (вх.16.04.19 № М- 6006/0/94-19), листом від 16.05.2019 №М-6006-3114/21-19 повідомило позивачу про наявність підстав, що ускладнюють отримання бажаної земельної ділянки.
Земельна ділянка, за рахунок якої позивач просить надати у власність земельну ділянку для ведення фермерського господарства пасовища - 0,821 га знаходиться в оренді відповідно до договору оренди землі від 26.07.2001 зареєстрованого 26.07.2001 за № 1-1684 на загальну площу 34,34 га укладеного між СФГ «Перлина» та Лебединського районною державною адміністрацією строком на 30 років.
Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні (постійному чи на умовах оренди) громадян або юридичних осіб, можуть передаватись у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, після припинення права користування ними.
Однією з істотних умов договору є площа земельної ділянки, яка у зв`язку з даною заявою може змінитись , а зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін - взаємна згода сторін відсутня.
Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень КМУ, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських відповідно до їх повноважень.
Одними із підстав припинення права користування земельною ділянкою, відповідно до ст. 141 ЗК України є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом, (ст.149 ЗК України). Відповідно до частини 3 статті 142 ЗК України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Тобто даною нормою передбачена добровільна відмова землекористувача за його заявою щодо права постійного користування земельної ділянки, а не права користування на умовах оренди.
Крім того, зауважує, що ГУ Держгеокадастру у Сумській області у листі від 16.05.2019 № М6006-3114/21-19, позивачу надано роз`яснення стосовно виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) з посиланням на норми законодавства України.
Також зазначає, що Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 у справі №826/1050/17 вказав, що законодавством, яке регулює земельні відносини, не встановлено вимог щодо форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема, відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України - це її належна мотивація.
Отже, як свідчить вказана судова практика Верховного Суду та норма статті 118 ЗК України, якою визначено, що за результатами розгляду клопотань надається дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надається мотивована відмова у його наданні, не зазначено будь - яку форму оформлення такого надання, в тому числі наказу, яка відсутня та не затверджена, тому Головне управління надало відповідь на подану заяву позивача у формі листа.
Крім того, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру у листі від 01.08.2019 №21-4039/0/1-19 повідомила, що частиною сьомою статті 118 ЗК України не визначено форми надання відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.
Також відповідач наголошує, що вимога зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є втручанням у дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.
05.12.2019 через канцелярію суду представником позивача подано відповідь на відзив, у якій проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву заперечує та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.55-58).
Дослідивши матеріали справи та подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що 15.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина". До заяви було додано всі необхідні документи: копію паспорта; копію РНОКПП; викопіювання з графічного матеріалу, на якому зазначено місце розташування земельної ділянки та її розміри; копію статуту СФГ "Перлина"; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо проведення державної реєстрації СФГ "Перлина"; копію договору оренди землі від 09.10.2006; згоду СФГ "Перлина" на вилучення частини земельної ділянки (а.с.9).
Розглянувши вказану заяву, ГУ Держгеокадастру у Сумській області листом від 16.05.2019 № М--6006-3114/21-19 повідомило позивачу про наявність підстав, що ускладнюють отримання бажаної земельної ділянки у власність.
Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Повноваження сільських, селищних, міських ради, в частині виділення і натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв, регулюються Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам-земельних часток (паїв)», відповідно до якого сільські, селищні, міські ради в межах повноважень розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок, приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), уточняють списки осіб. мають право на земельну частку (пай); уточнюють місце розташування, межі площі сільськогосподарських угідь (стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Крім того, відповідно до інформаційної довідки, наданої відділом Лебединському районі Сумської області від 24.04.2019 № 517/406-19, землі за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, перебувають у користуванні на умовах оренди у іншої особи.
Також, при розгляді наданих позивачем матеріалів, встановлено, що до звернення долучена згода від орендаря на вилучення земельної ділянки, однак вилучення земельної ділянки може бути здійснено виключно щодо земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні, у зв`язку з чим надання згоди на вилучення не поширюється на випадки, за яких земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди.
Додатково Управління повідомило, що при розгляді наданих позивачем графічних матеріалів встановлено, що на викопіюванні позначено три земельні ділянки, у зв`язку з чим не можливо встановити місце розташування земельної ділянки яка планується ним до відведення орієнтовною площею 2,00 га.
Не погодившись із вищевказаним листом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Згідно із пунктом "а" частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.
Відповідно до частин першої, другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно із частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до приписів статті 31 ЗК України, землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам-членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).
Згідно статті 32 ЗК України, громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.
Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).
Частиною другою статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" встановлено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю).
Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 ЗК України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже стаття 118 ЗК України містить виключний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Відповідач в силу вимог ЗК України та покладених на нього обов`язків, зобов`язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з`ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви.
Відповідно до пункту а ст. 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
При цьому, згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації додається погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
На підставі підпункту 13 пункту 4 Положення № 333 Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Пунктом 8 Положення № 333 визначено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.
Пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.
Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань у межах повноважень територіального органу Держгеокадастру цей орган має видавати відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.
Також суд зазначає, що посилання відповідача на той факт, що право оренди на земельну ділянку, за рахунок якої запроектована земельна ділянка, у встановленому законодавством порядку не припинено, як на підставу відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є необгрунтованим з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, запроектована земельна ділянка формується за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідно до договору оренди землі, укладеного 09.10.2006 між Лебединською районною державною адміністрацією та СФГ "Перлина" терміном на 20 років (а.с. 25-26).
На виконання ч. 6 ст. 118 ЗК України СФГ "Перлина" надано письмову заяву, засвідчену сільським головою Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, якою надає згоду ОСОБА_1 на безоплатне вилучення частини земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства площею 4,4 га, у тому числі ріллі - 3,01 га, сіножатей - 1,39 га (а.с.27).
Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України саме відповідачу належать повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, у власність громадянам для всіх потреб, в тому числі і для ведення селянського фермерського господарства, як у даному випадку.
Наявність у СФГ "Перлина" права користування земельною ділянкою, за рахунок якої формується запроектована земельна ділянка, не є підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою за умови наявності письмової нотаріально засвідченої заяви, якою надано згоду на вилучення частини земельної ділянки для подальшого їх оформлення у власність ОСОБА_1 для ведення селянського фермерського господарства.
Чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, жодна з яких відповідачем у листі від 16.05.2019 №М-6006-3114/21-19 не наведена.
Відповідач, розглядаючи заяву ОСОБА_1 , повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.
При цьому рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинне оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу ГУ Держгеокадастру в області.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищевказаних норм, ГУ Держгеокадастру у Сумській області за наслідками розгляду заяви складено лист від 16.05.2019 №М-6006-3114/21-19, який не містить жодного рішення з приводу питання, яке було підставою для звернення (а.с.30). Цим листом позивачу лише повідомляється про наявність певних обставин, які ускладнюють надання земельної ділянки у власність.
Отже, за заявою позивача відповідачем не було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
ГУ Держгеокадастру у Сумській області, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своєї бездіяльності щодо не прийняття рішення по суті за заявою позивача.
З метою захисту прав позивача суд, згідно з частиною другою статті 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, що полягає у не вирішенні питання про надання або відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина"; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина", за результатами її розгляду, прийняти рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина", суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача з призначення пенсії є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина" з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області суму судового збору в розмірі 768,40 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, що полягає у не вирішенні питання про надання або відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі середнього паю, що становить на території Гарбузівської сільської ради 5,21 га, з них: ріллі - 3,01 га, сіножаті - 1,39 га, пасовища - 0,81 га для ведення фермерського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Гарбузівської сільської ради Лебединського району Сумської області, як члену Селянського (фермерського) господарства "Перлина".
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька