Справа № 1.380.2019.004838
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004838
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання - Гулкевича В.О.;

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Полуліх Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018, 2017, 2016 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 21.06.2019 пенсію за віком, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії згідно із ст.ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії за 2018, 2017, 2016 роки. Виплату належної пенсії провести з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою від 25.08.2019 суд відкрив провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з ГУ ПФУ у Львівській області, протиправно на думку ОСОБА_1 прийняло рішення про встановлення йому пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016, 2015, 2014 роки, а не за 2018, 2017, 2016 роки, які саме передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Такі протиправні, на переконання позивача дій державного органу призвели до суттєвого зменшення розміру його пенсійної виплати.

ОСОБА_1 зазначає, що з квітня 2004 року йому було призначено пенсію згідно чинним на той час Законом України «Про державну службу», проте після цього він продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отже, при призначенні пенсії за віком з 21.06.2019 були вперше застосовані підстави і порядок призначення пенсії у солідарній системі пенсійного страхування. На думку позивача, ГУ ПФУ у Львівській області не правильно застосувало до спірних правовідносин норму права, що стосується переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки 21.06.2019 він вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач надав відзив на адміністративний позов. Зазначено, що ОСОБА_1 первинно призначено пенсію за віком, ще з 28.04.2004 відповідно Закону України «Про державну службу», що і є різновидом пенсії за віком. Норми ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можуть застосовуватися лише у разі переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності чи на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Під-час призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» для розмежування джерел фінансування обчислюється пенсія державного службовця за нормами цього Закону та пенсія за віком в солідарній системі згідно 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене відповідач зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки показник середньої заробітної плати, який відповідно до ч.2 ст.40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для призначення пенсії був врахований під- час первинного призначення, залишається незмінним і перевизначенню не підлягає.

Позивач 28.10.2019 надав відповідь на відзив за вх.№39383. З посиланням на практику Верховного Суду зазначає, що якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалася пенсія іншого виду на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку, пенсія повинна обраховуватися на підставі положень ст. 40 цього Закону як вперше призначена.

ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь на заперечення на відзив (від 06.11.2019 за вх. №40934). Вказує, що підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача відсутні. Правова позиція на яку посилається позивач, на думку відповідача, стосується переводу на інший вид пенсії, а ОСОБА_1 призначена пенсія, що є різновидом пенсії за віком.

Позивач у свою чергу 14.11.2019 за вх. №42303 надав додаткові пояснення. На обґрунтування позовних вимог додатково зазначає, що отримуючи до 21.06.2019 пенсію за Законом України «Про державну службу» він не користувався жодним із видів пенсій передбачених та встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому повинні враховуватися показники середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні повністю.

Заслухавши доводи сторін, оглянувши докази, з`ясувавши обставини справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Личаківському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області, є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № виданим 25.04.2017.

З 28.04.2004 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років на підставі чинного на момент призначення пенсії Закону України «Про державну службу».

ОСОБА_1 продовжив працювати. Страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування за наступні періоди були сплачені у встановленому порядку. Період роботи зараховано до страхового стажу позивача та включено до періодів, за які обчислюється середньомісячна заробітна плату застрахованої особи при призначенні ій пенсії за віком за на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками з ІКІС ПФУ.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №68 про перерахунок пенсії з 21.06.2019 на підставі заяви позивача йому було перераховано пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при загальному стажі 53 роки 8 місяців. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 7720,91 грн. який враховано за період роботи з 01.07.2010 по 31.10.2014 згідно індивідуальних даних про застраховану особу, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 3,07365 із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки.

18.07.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Личаківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області щодо застосування при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показника середньомісячної заробітної плати за 2018, 2017, 2016 роки.

Листом від 19.07.2019 №3285/46-м/11-03-06 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача, що немає правових підстав при обрахунку його пенсії застосовувати показник середньомісячної заробітної плати за 2018-2016 рр. Вказало, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 проведено осучаснення пенсій, а саме: пенсії призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2014 рр. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відповідно до п.7 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій», збільшений показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії застосовується: під час проведення наступних перерахунків пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший (крім умов визначених абз.3 ч.3 ст 45 Закону).

Не погоджуючись із застосуванням ГУ ПФУ у Львівській області показника середньої заробітної плати за 2016-2014 рр. а не за 2018-2016 рр. при призначенні йому пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Державну службу» № 3723-XII (далі - Закон №3723ХІІ) чинного на момент призначення пенсії позивачу, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку (для чоловіків 60 років), за наявності страхового стажу для чоловіків-не менше 25 років, для жінок-не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців,- незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається на рівні 80 -90 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У свою чергу, беручи до уваги покликання відповідача на те що пенсія за вислугу років є одним із видів пенсії за віком, слід зазначити, що ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Тобто, ст. 9 Закону № 1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років, що на переконання суду, повністю спростовує позицію відповідача.

Поруч з цим, статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З сукупного аналізу вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

А отже посилання відповідача на ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV не є обґрунтованим, оскільки під час первинного призначення пенсії позивача такий показник не застосовувався взагалі.

Як вже встановлено судом пенсія позивача була призначена за іншим, відмінним по порядку призначення та обрахування розмірів пенсії, аніж передбачено Законом №1058-ІV, законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до положень Закону № 3723-XII , котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV 01.03.2019 він звернувся вперше після досягнення віку встановленого ст.26 цього Закону.

Крім того, як свідчать матеріали справи, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

При цьому слід звернути увагу на наступне. Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Отже, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

До вказаного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах при розгляді справ №639/2751/17 від 31.01.2019, №577/5237/16-а від 18.01.2019.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду даної справи не спростовано твердження позивача щодо протиправності дій ГУ ПФУ у Львівській області при застосуванні ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV при обрахунку його пенсії.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування в спірних правовідносинах норм ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV підлягає до задоволення.

Суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення, а саме за 2016, 2017, 2018 роки.

Згідно ч. 4 ст 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки доказів понесення сторонами таких витрат на час розгляду даної справи не надано.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018, 2017, 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 21.06.2019 пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії за 2018, 2017, 2016 роки. Виплату провести з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному складено та підписано 22.12.2019.

Суддя В.М. Сакалош