Справа № 242/1767/17
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 р. Справа№242/1767/17

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Просила визнати протиправними дії відповідача що полягають у відмові перерахунку призначеної пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до ст. 37-1 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ (в редакції, що діяв на дату призначення пенсії) з врахуванням підвищення з 01.12.2015 відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів та на підставі статті 22 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 у зв`язку з виправленням помилки щодо неправильного визначення стажу державної служби; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з 01.03.2017, виходячи з посадового окладу держслужбовця 1723,00 грн., надбавки за 13 ранг - 55,00 грн., надбавки за вислугу років 40% - 711,20 грн., що в цілому складає - 2489,20 грн. в розмірі 90%; провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця з 01.03.2014 по 01.03.2017 в розмірі 90% від суми посадового окладу, з урахуванням усіх видів виплат (надбавки за 13 ранг, надбавки за вислугу років 40%), що складали базу нарахування пенсії у період з 01.03.2014 по 01.03.2017.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 31.07.2019 року по справі №242/1767/17 (К/9901/49852/18) касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2017 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 у справі № 242/1767/17 скасувано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.09.2019 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними передати на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Трояновій О.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року судом прийнято до провадження адміністративну справу № 242/1767/17 та призначено підготовче судове засідання по адміністративній справі на 28 жовтня 2019 року.

28 жовтня 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 19 листопада 2019 року.

19 листопада 2019 року судом відкладено підготовче засідання до 04 грудня 2019 року.

У судове засідання на 23 грудня 2019 року сторони не з`явились, повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що перебуває на обліку відповідача як отримувач пенсії за віком з 1997 року згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% суми заробітної плати. Зазначила, що має стаж державної служби 36 років 6 місяців 10 днів, та звернулась до відповідача із заявою від 02.03.2017 року про перерахунок пенсії. Відповідачем винесено рішення №465 про відмову у перерахунку пенсії від 06.03.2017 року, яке обґрунтовано тим, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі, призначених згідно ст. 37 Закону України №3723. Постановою 1013 скасовано пункт 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 року №865, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37 Закону України №3723 відсутні. Позивач вважає рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії протиправним, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач раніше у своїх запереченнях на адміністративний позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідно до норм ст.. 37-1 Закону України «Про державну службу» визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Управлінням письмово відмовлено в призначенні пенсії та як діють положення п. 5 «;Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, яким передбачено що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу". "Про Національний банк України", «;Про службу в органах місцевого самоврядування", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. В зв`язку з чим спеціальні пенсії з 01.06.2015 року не призначаються призначені не перераховуються. Також вказує, що управління не має законних підстав для перерахунку пенсії за нормами, які не є чинними на момент виникнення певних правовідносин. Пенсійне забезпечення державних службовців в період до 01.05.2016 року було врегульоване нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року. У зв`язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-УІІІ, положення Закону України "Про державну службу." від 16.12.1993 року № З723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців. Таким чином, з 01.05.2016р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не передбачено підстав для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Нового відзиву, враховуючи позицію Верховного суду не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , 1942 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянинкою України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30.05.1998 року Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України у Донецькій області).

Відповідач Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 02.03.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, яким просила провести перерахунок пенсії виходячи з посадового окладу держслужбовця 1723,00 грн., надбавки за 13 ранг 55,00 грн; надбавки за вислугу років 40% - 711,20 грн.; в розмірі 90% від заробітної плати. (а.с. 10-11)

До заяви додано довідку про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», довідка про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», Лист Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській областях від 26.01.2017 року №02-35/71.

Судом встановлено на підставі довідки про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційний класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг, надбавка за вислугу років), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої Гірницькою міською радою, що ОСОБА_1 працювала у Гірницькій міській раді на посаді спеціаліста ДРАЦС. На підставі постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 заробітна плата станом на 20 лютого 2017 року становить: посадовий оклад 1723,00 грн., надбавка за ранг (13 ранг) 55 грн., надбавка за вислугу років (40% за стаж державної служби 36 років 6 місяців 11 днів) 711,20 грн., усього 2489,20 грн. (а.с. 12)

Листом Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській областях від 26.01.2017 року №02-35/71 зазначено, що правова позиція управління полягає у тому, що період роботи ОСОБА_1 на посаді обліковця військово-облікового столу та начальника військово-облікового столу в Гірницькій міській раді з 21.06.1960 по 15.02.1983 рік може бути зараховано до стажу в органах місцевого самоврядування лише за умови, якщо буде документально підтверджено, що у зазначений період: - військово-обліковий стіл Гірницької міської ради входив до структури міськради та його виконавчого комітету; - згідно з посадовими інструкціями роботи на посадах обліковця та начальника військово-облікового столу Гірницької міської ради передбачала виконання організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій; - ОСОБА_1 отримувала заробітну плату працюючи на посадах обліковця та начальника військово-облікового столу Гірницької міської ради із бюджету міської ради.

Листом виконавчого комітету Гірницької міської ради від 20.02.2017 року №23/02-30 зазначено, що стаж державної служби ОСОБА_1 за час роботи в Гірницькій міській раді з 21.06.1960 по 31.12.1996 року становить 36 років 6 місяців 10 днів, надбавка за вислугу років 40% відповідно. (а.с. 19-20)

Судом встановлено на підставі трудової книжки № НОМЕР_3 , що ОСОБА_1 працювала у Гірницькій міській раді у період з 21.06.1960 по 31.12.1996 року, а саме:

- на підставі розпорядження №97 від 21.06.1960 року прийнята на посаду обліковця військово-облікового столу Гірницької міської ради;

- на підставі розпорядження №98 від 31.07.1962 року переведена на посаду начальника військово-облікового столу Гірницької міської ради;

- на підставі розпорядження №5 від 15.02.1983 року переведена на посаду завідувача РАЦС Гірницької міської ради;

- на підставі розпорядження №2-р від 14.01.1992 року призначена старшим інспектором;

- на підставі розпорядження №2-р від 14.01.1994 року згідно штатного розпису посада старшого інспектора перейменована в посаду спеціаліста РАЦС;

- на підставі розпорядження №16-р від 29.04.1994 року встановлено 15 ранг державного службовця;

- прийнята присяга державного службовця на підставі ст. 17 Закону України «Про державну службу»;

- на підставі розпорядження №27-л від 30.09.1996 року присвоєно черговий 14 ранг державного службовця;

- на підставі розпорядження №31-л від 29.11.1996 року присвоєно черговий 13 ранг державного службовця;

- на підставі розпорядження №32-л від 02.12.1996 року присвоєно ІІ категорію спеціаліста РАЦС;

- на підставі розпорядження №35-л від 31.12.1996 року звільнена у зв`язку з виходом на пенсію. (а.с. 77-81)

Відповідач 06.03.2017 року прийняв рішення №465 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Рішення обґрунтоване тим, що особи, яким на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 у порядку визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 - VIII скасовано статтю 37 Закону України № 3723 (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889). Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про впровадження структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів Країни від 31.05.2000 № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України № 3723. Враховуючи те, що Закон України № 889 не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно статті 37 Закону України № 3723, постановою № 1013 скасовано пункт 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії, який був передбачений статтею 37 Закону України № 3723 відсутні, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889. (а.с. 6-7)

Відповідно до Розпорядження УПФУ в м. Селидове Донецької області №144280 від 06.03.2017 року визначено, що загальний стаж позивача складає 36 років 11 місяців 29 днів, з якого стаж державної служби 13 років 10 місяців 17 днів.

Скасовуючи рішення суду Верховний суд зробив висновок, що поза увагою залишено питання проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із виправленням помилки щодо неправильного визначення стажу державної служби на підставі ст. 22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, у свою чергу не виправив даної помилки, хоча у апеляційній скарзі позивач зазначала про таке порушення суду першої інстанції.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови відповідачем у перерахунку пенсії позивачу відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Статтею 92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Стаття 58 Конституції України закріплює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції Закону України 1993 року) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

До двадцятирічного стажу, який дає право на пенсію державного службовця незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, зараховується тільки час роботи на посадах віднесених, до категорій посад державних службовців відповідно до ст. 25 Закону, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Постановою КМУ № 229 від 25.03.2016 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби.

Так, відповідно до п. 4 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно з пунктом 6 Порядку стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У відповідності до п.12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст. 22 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ №283 від 03.05.1994р. (діяла до 01.05.2016 року, тобто охоплює весь спірний період зарахування стажу) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994р. № 283, до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР, а також колишнього СРСР .

Відповідно переліку державних органів колишніх УРСР, визначено, що період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів місцевих Рад народних депутатів, їх самостійних відділів, інших структурних підрозділів зараховуються до стажу державної служби.(Додаток до Порядку обчислення стажу державної служби).

Враховуючи те, що військово-обліковий стіл входив до структури міськради та його виконавчого комітету, то період роботи позивача на посаді обліковця, згодом начальника військово-облікового столу зараховується до стажу державної служби.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Вищого адміністративного суду України від 19.10.2011 року по справі №2а-1/2007.

Водночас, відповідно до статті 81 Закону СРСР "Про загальний військовий обов`язок", первинний облік усіх військовозобов`язаних та призовників, що мешкають у сільській місцевості, а також у містах і селищах, в яких відсутні військові комісаріати, покладається на військово-облікові столи при виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих.

Частиною 3 статті 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено що, у сільській місцевості, а також у містах і селищах, де відсутні військові комісаріати, облік ведеться органами місцевого самоврядування. Для зазначених цілій органами місцевого самоврядування створюються військово-облікові столи.

Статтею 14 Закону від 07.06.2001 № 2493-III визначено категорії посад в органах місцевого самоврядування. Відповідно до частини 2 вказаної статті, віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу державної служби позивача період роботи у військово-обліковому столі з 21.06.1960 по 15.02.1983 року.

За таких обставин, стаж державної служби позивача становить 36 років 6 місяців 10 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент проведення перерахунку) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Частиною 5 вказаної статті передбачено, що за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Крім того, ч. 5 ст. 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії) встановлено, що Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати

за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах понад 25 років - 40 відсотків.

Станом на день звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (02 березня 2017 року) стаття 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 діяла у новій редакції, із якої була виключена норма щодо збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі. Однак, той факт, що позивачу пенсія на підставі Закону України «Про державну службу» призначена з 1997 року (тобто, до уведення в дію Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи») свідчить про те, що при обрахунку її розміру уповноважений орган зобов`язаний керуватись нормами Закону № 3723 у редакції, що діяла на момент такого призначення, а не звернення із заявою про перерахунок пенсії.

Отже, при призначенні пенсії відповідач повинен був призначити пенсію у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати позивача з урахуванням доплати 40 відсотків від посадового окладу позивача, який повинен був бути врахований при призначенні пенсії.

Щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, у редакції, чинній на день призначення пенсії, з врахуванням підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та на підставі ст. 22 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» суд зазначає наступне.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року визначалися Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Зокрема, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частина 1 статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як вбачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Кабінету Міністрів України.

Правове регулювання Кабінетом Міністрів України зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865), за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 Постанови № 865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 Постанови № 865).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців, та яка, відповідно до її пункту 6, застосовується з 01.12.2015, пункт 4 Постанови № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії, у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова № 1013 не містить.

Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ.

При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням - Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».

У зв`язку з набуттям з 01.05.2016 чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід також зауважити, що ні Закон № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону № 889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № К/9901/14256/18 643/3452/17 та від 21.02.2018 року у справі № К/9901/20371/18 208/6752/16-а.

Крім того, позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з виправленням помилки стосовно визначення стажу державної служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням усіх видів виплат, що складали базу нарахування пенсії у період з 01.03.2014 року. Позивач посилається на положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині помилки щодо зарахування спірного періоду до стажу державної служби з вини позивача.

Системний аналіз викладеного дає підстави дійти висновку, що зазначена норма стосується лише нарахованої пенсії. Водночас відповідачем не здійснювався перерахунок та відповідно не нараховувалась пенсія у збільшеному розмірі на підставі заяви про перерахунок пенсії.

Таким чином, пенсія підлягає перерахунку з дати звернення із заявою про перерахунок пенсії, а саме з 02.03.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованої Україною Законом N8475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб і юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було і вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Chahal v. the United Kingdom, заява 22414/93, рішення від 15 листопада 1996 року Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст І зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)),

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, задовольнивши позовні вимоги, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача №465 від 06.03.2017 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивачу за заявою про перерахунок пенсії від 02.03.2017 року, зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу за заявою від 02.03.2017 року про перерахунок пенсії згідно ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 21.06.1960 по 15.02.1983 року на посаді обліковця, згодом начальника військово-облікового столу Гірняцької міської ради у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати позивача з урахуванням доплати 40 відсотків від посадового окладу позивача, надбавки за 13 ранг, який повинен був бути врахований при призначенні пенсії, з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до Селидовського міського суду Донецької області було сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Нормами частини третьої статті 139 КАС встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 320,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 21.06.1960 по 15.02.1983 року на посаді обліковця, згодом начальника військово-облікового столу Гірняцької міської ради.

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06.03.2017 ркоу №465 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 02.03.2019 року про перерахунок призначеної пенсії, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 21.06.1960 по 15.02.1983 року на посаді обліковця, згодом начальника військово-облікового столу Гірняцької міської ради у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати позивача з урахуванням доплати 40 відсотків від посадового окладу позивача, надбавки за 13 ранг, який повинен був бути врахований при призначенні пенсії з 02.03.2019 року, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 320,00 (триста двадцять) гривень.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) 23 грудня 2019 року. Повний текст судового рішення складено та підписано 23 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова