Справа № 420/3770/19
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3770/19
РІШЕННЯ
10 грудня 2019 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача адвоката Подорожнього А.С. (за ордером), представника ГУ ДФС в Одеській області Мунтяна Є.О. (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати податкову накладну,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просить:
- зобов`язати ДФС України зареєструвати податкову накладну №124 від 15.11.2018 року.
Щодо походження товару проданого позивачем ФОП ОСОБА_2 , позивач зазначив таке.
01.06.2018 року між ПП «СОЛО» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки №38. Відповідно до умов цього договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар - сіль кам`яна в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його. Товар було поставлено та прийнято покупцем, що підтверджується видатковими накладними. За поставлений товар покупець ФОП ОСОБА_1 розрахувався з контрагентом, відповідно до банківських виписок.
20.02.2017 року між TOB «Східна торгівельна компанія» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір №154. За даним договором TOB «СТК» зобов`язується поставити, а ФОП ОСОБА_1 прийняти і сплатити товар (засоби побутової хімії, тощо). Відповідно до видаткових накладних від 10.10.2017 р. та від 09.11.2017 р., товар було поставлено та отримано покупцем. За отриманий товар відповідно до банківських виписок, ФОП ОСОБА_1 розрахувався з контрагентом.
Позивач вважав, що зміст квитанцій відповідач не відповідає вимогам законодавства. Зокрема, у вказаних квитанціях зазначено про відповідність платника податків пп.1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку.
Позивач вказав, що контролюючий орган обмежився лише зазначенням того, що податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв, при цьому, не вказані конкретні підстави та не зазначено із всього переліку даного підпункту конкретні ознаки ризиковості платника податків. Крім того, у квитанції відсутній розрахований показник ризиковості за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, що суперечить положенням п.13 Порядку №117.
Також в рішенні Комісії не було вказано, які саме документи не було надано платником податків.
Водночас, позивачем були надані контролюючому органу необхідні документи, зокрема, договір поставки, видаткову накладну, які були підписані обома сторонами.
Позивач зазначив, що зважаючи на наявність у нього передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом та те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав підстав для відмови у реєстрації податкової накладної.
Ухвалою судді Гусева О.А. відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді Одеського окружного адміністративного суду у відставку та на підставі рішення ВРП від 24.09.2019 року №2537/0/05-19, розпорядженням в.о. керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року №155, призначено повторний автоматизований розподіл справи №420/3770/19.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2019 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.
Ухвалою від 30.09.2019 року прийнято до провадження вказану справу. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 23 жовтня 2019 року о 10:00 год.
Ухвалою від 23.10.2019 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 25 листопада 2019 року о 10 год. 00 хв.
Протокольною ухвалою від 25.11.2019 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 10.12.2019 рок на 15:00 год.
У судове засідання, призначене на 10.12.2019 року на 15:00 год., з`явилися представник позивача та представник відповідача ГУ ДФС в Одеській області.
Представник ДФС України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 132), про причини неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.
Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідачів зазначив, що в оскаржуваному рішенні Комісії ДФС України було чітко зазначено, які саме документи не було надано позивачем, а саме: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку та здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.
Представник відповідачів вказав, що у разі, коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
У разі, коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податків, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таї податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 20.02.2017 року між TOB «Східна торгівельна компанія» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір №154. За даним договором TOB «Східна торгівельна компанія» зобов`язується поставити, а ФОП ОСОБА_1 прийняти і сплатити товар (засоби побутової хімії, тощо) (а.с. 35-38).
Відповідно до видаткових накладних від 10.10.2017 р. та від 09.11.2017 р., товар було поставлено та отримано покупцем (а.с. 39, 42).
За отриманий товар відповідно до банківських виписок, ФОП ОСОБА_1 розрахувався з контрагентом (а.с. 45-46).
03.04.2017 року між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір поставки №23. За даним договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його на умовах цього договору (а.с. 21-22).
01.06.2018 року між ПП «СОЛО» (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки №38. Відповідно до умов цього договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар - сіль кам`яна в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його (а.с. 26-27).
Товар було поставлено та прийнято покупцем, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 28,30). За поставлений товар покупець ФОП ОСОБА_1 розрахувався з контрагентом відповідно до банківських виписок (а.с. 33-34).
З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2018 року ФОП ОСОБА_1 було здійснено поставку товару ФОП ОСОБА_2 відповідно до видаткової накладної №2356 (а.с. 23).
За поставлений товар покупець розрахувався з ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується банківськими виписками (а.с. 24-25).
30.11.2018 року на адресу позивача з Автоматизованої системи Єдине вікно подання електронних документів ДФС України, версія 2.2.18.15, надійшла Квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, згідно з якою податкова накладна №124 від 15.11.2018 року доставлена до ДФС України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена (а.с. 17).
Як підставу зупинення реєстрації ПН зазначено: Відповідно до п.201.16 ст.201 ПКУ реєстрація ПК/РК від 15.11.2018 року №124 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
08.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 було направлено на адресу ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області повідомлення №40 від 30.11.2018 року про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, та копії документів, що підтверджують можливість продажу товару ФОП ОСОБА_2 (а.с. 20, 76-79).
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень п.185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Приписами п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Згідно з пп.201.16.1. п.201.16 ст.201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За приписами п.74.2, п.74.3 ст.74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.74.2). Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (п. 74.3).
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок № 1246).
Відповідно до п.2 Порядку №1246, податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно п.12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до п.13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених п.12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Зі змісту Квитанції від 30.11.2018 р. до направленої для реєстрації податкової накладної №124 від 15.1.2018 року вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної вимогам пп.1.6 п.1. Критеріїв ризиковості платника податку. При цьому запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 року затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).
Відповідно до п.п. 5, 6 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється.
Згідно з п.10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.
Листом ДФС України № 960/99-99-07-18 від 21.03.2018 року встановлений Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку, а листом ДФС України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року встановлені Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій.
Згідно з пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, зазначених у листі від 21.03.2018 року № 959/99-99-07-18, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме, якщо:
- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);
- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;
- платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;
- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;
- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Відповідно до п.21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування є:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;
ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;
надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Суд зазначає, що зупинивши реєстрацію податкової накладної №124 від 15.11.2018 року з висновком, що податкова накладна ФОП ОСОБА_1 відповідає вимогам пп.1.6.п.1 Критеріїв ризиковості платника податків, контролюючий орган порушив норми п.201.16 Податкового кодексу України, який вказує, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. В квитанції є посилання не на підстави, вказані в постанові Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 року, а на пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податків, встановлений листом ДФС України № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 року.
Крім того, податковим органом чітко не вказано, якому саме критерію ризиковості платника податків, відповідає ФОП ОСОБА_1 , при цьому п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податків містить 7 ознак ризиковості, що перелічені вище.
Отже, позивач був позбавлений можливості зрозуміти, який саме критерій був застосований до нього при прийнятті рішення про зупинення реєстрації податкової накладної.
Суд зазначає, що приймаючи рішення про зупинення реєстрації податкової накладної, відповідач був зобов`язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений Критеріями ризиковості платника податків.
Також суд зазначає, що за результатами розгляду поданих позивачем пояснень та первинних документів, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної без визначення конкретних первинних документів, які не надані.
Підпунктом 4 п.13 Порядку №117 визначено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:
договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Згідно з п.23 Порядку №117 комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.
Суд зазначає, що рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.
Зі змісту вказаного рішення не вбачається, які саме документи, передбачені пп.4 п.13 Порядку №117, не було надано позивачем, оскільки жодного з перелічених документів не підкреслено.
При цьому, у самій формі рішення зазначається, що документи, які не надано, необхідно підкреслити.
При цьому, з доданих до відзиву на позов документів вбачається, що до повідомлення №40, надісланого позивачем на адресу органу ДФС 08.12.2018 року, були додані договори з контрагентами, в яких позивач придбавав товари (сіль кухонну, мийні та відбілю вальні засоби та ін.), накладні на цей товар, який 15.11.2018 року позивач постачав ФОП ОСОБА_2 .
Також позивач додав договір з ФОП ОСОБА_2 та накладну на постачання товару, виписку банку про сплату товару.
Щодо надання довіреностей та актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію, суд зазначає, що товар згідно накладної №2356 від 15.11.2018 року позивач особисто передав ФОП ОСОБА_2 , тому посилання у спірному рішенні як на підставу його прийняття, на відсутність вищевказаних довіреностей та актів є взагалі безпідставним.
Вказані порушення, допущені органом ДФС, на думку суду, є підставою вважати рішення таким, що прийнято із порушенням норм законодавства.
Вищенаведена підстава для прийняття оскаржуваного рішення (без зазначення того, які саме документи не було надано) є формальною, оскільки неможливо встановити, що конкретно не надав суб`єкт підприємницької діяльності, а відповідно неможливо встановити і конкретну підставу прийняття оскаржуваного рішення.
Крім того, суд вважає, що подані позивачем разом з повідомленням документи, які перелічені вище, є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №124 від 15.11.2018 року, яка складена ФОП ОСОБА_1 на адресу ФОП ОСОБА_2 .
Суд вважає, що позивач виконав свій обов`язок щодо надіслання відповідачу первинних документів та пояснень щодо наданих документів на підтвердження факту реальності господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 .
Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
30.09.2019 року представником позивача надано розрахунок судових витрат, відповідно до яких останній просить стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №05/06 від 04.06.2019 року, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Подорожнім А.С., та рахунком-фактурою №19 від 15.07.2019 року (а.с. 55-58, 107).
Крім того, позивачем надано акт наданих послуг до Договору про надання правничної допомоги №05/06 від 04.06.2019 року (а.с. 108).
При цьому клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідачів не надходило.
Сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу відповідають критерію співмірності, наведеному у ч.5 ст.134 КАС України та підтверджуються належними доказами.
З огляду на зазначене, стягненню підлягають судові витрати у розмірі 4421 грн. (витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.), які суд розподіляє між відповідачами порівну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №124 від 15.11.2018 року, виписану ФОП ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2210,50 грн. (дві тисячі двісті десять гривень 50 копійок).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2210,50 грн. (дві тисячі двісті десять гривень 50 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2019 року.

Суддя В.В. Андрухів

.