Справа № 1.380.2019.006111
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.006111
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Шнира Я.Б.

представника відповідача - Шеремети Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові справу за позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулося з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Відповідачем не вжито і не вживаються жодні заходи, спрямовані на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів У країни від 20.07.1998 №604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", зокрема в частині п. 3 а саме - щодо місць давніх поховань. Межі кладовища не встановлюються, жодна організація їх обстеження та вивчення не здійснюються так як і не проводиться робота з вивчення стану закритого кладовища, у тому числі кладовищ національних меншин, не здійснюються заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження. Для позивача постійно допускається бездіяльність, яка полягає у перешкодах належного збереження місць давніх поховань євреїв, їх облаштування, розробки проекту землеустрою із визначенням меж. Впродовж багатьох років територія давніх Єврейських кладовищ та масових поховань розстріляних євреїв під час Голокосту в с.Забужжя були предметом вивчення та дослідження Представництвом Американського Об`єднання Комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу. З цією метою вивчалися архівні документи, що зберігаються як у вітчизняних, так і в закордонних архівах. Дані документи опрацьовувались фахівцями у сфері археології, геодезії, картографії тощо. У ході проведених досліджень наявність давніх поховань знайшли своє підтвердження у зв`язку із чим позивач звертався до компетентних органів влади про вжиття заходів з метою збереження об`єкта культурної спадщини. Однак, відповідач в частині своїх повноважень не вчинив і не вчиняє жодних, передбачених законодавством дій та заходів щодо збереження місць давніх, поховань. Вважає, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 20 липня 1998 року № 604-р відповідачем не виконано повністю. Просив позов задовольнити.

Відповідач письмового відзиву на позов у строки, встановлені судом, не надав.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація письмових пояснень на позов не надали.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження і залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, Львівську обласну державну адміністрацію.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив і зазначив, що Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області вживає всіх достатніх заходів щодо виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", у частині п. 3 щодо єврейських кладовищ і місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: вул. Незалежності у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельні ПТМ Камянкатеплокомуенерго; частина вулиці М. Шашкевича у м. Кам`янка-Бузька - земельна ділянка між будинками №53 і №55; по вул. Шевченка до р. Західний Буг; вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під час Голокосту в с. Забужжя). Зокрема, Кам`янка-Бузькою міською радою Львівської області та її виконавчим комітетом прийнято ряд рішень на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, а саме: рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради від 29.05.2001№ 289 «Про умовне визнання історичних меж старовинних єврейських кладовищ», рішення виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради від 26.09.2002 № 378 «Про дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження», рішення XXIX сесії Кам`янка-Бузької міської ради VI скликання від 22.11.2012 №5 «Про дозвіл на розробку детального плану території по відведенню земельної ділянки для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ в с. Забужжя», рішення XVII сесії Кам`янка-Бузької міської ради VII скликання від 23.05.2019 №13 «Про дозвіл на розробку детального плану території для встановлення пам`ятного знаку про історію євреїв м. Кам`янка-Бузька». Просив у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України, Міністерство культури України, Міністерство закордонних справ України, Львівська обласна державна адміністрація не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» затверджено додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України.

Пунктом 3 Додаткових заходів щодо збереження місць давніх поховань у населених пунктах України зобов`язано Раду міністрів Автономної республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські держадміністрації, органи місцевого самоврядування із залученням громадських організацій, у тому числі організацій національних меншин впродовж 1998-1999 років провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі кладовищ національних меншин та міць масового розстрілу населення у роки Великої Вітчизняної війни, продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження.

Судом встановлено, що Позивач звертався із інформаційним запитом в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації" у якому просив повідомити які заходи відповідач вчиняв на виконання вимог пункту 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 №604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України".

Рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 29.05.2001 р. «Про умовне визначення меж старовинних єврейських кладовищ» визначено умовно історичні межі єврейських кладовищ, а саме: вул. Незалежності (територія кінотеатру, райдрукарні і котельні ПТМ «Кам`янкатеплокомуенерго»); частина вулиці М. Шашкевича (земельна ділянка між будинками №53 і №55 по вул. Шевченка до р. Західний Буг); частина території комбікормового заводу по вул. Шевченка.

Рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 28 серпня 2012 року №15 надано дозвіл Представництву Американського Об`єднання Комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розробку детального плану території по відведенню земельної ділянки для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ у м. Кам`янка-Бузька по вул. Незалежності, вул. Шашкевича та вул. Шевченка. Визначено міську раду замовником містобудівної документації, зазначеної у п.1 цього рішення. Фінансування робіт по розробленню детального плану території вирішено здійснити за кошти позивача.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.12.2014 року у справі №914/3613/14 вирішено: зобов`язати Кам`янка-Бузьку міську раду Львівської області (Код , адреса: 80400 Львівська обл., м. Кам`янка-Бузька вул. Шевченка, 2) у встановленому законодавством України порядку розглянути питання про можливе затвердження детального плану території для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ у місті Кам`янка-Бузька Львівської області (ділянка № 1 по вул. Незалежності), детального плану території для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ у місті Кам`янка-Бузька Львівської області (ділянка № 2 по вул АДРЕСА_1 Шашкевича), детального плану території для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ у місті Кам`янка-Бузька Львівської області (ділянка № 3 по вул АДРЕСА_1 Шевченка), детального плану території для встановлення історичних меж старовинних єврейських кладовищ у с. Забужжя Львівської області (ділянка № 4 в с. Забужжя).

Вказане рішення не оскаржено та набрало законної сили, докази його виконання відповідачем не надано.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до визначення, що міститься у статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III, об`єктом культурної спадщини є визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III до історичних об`єктів культурної спадщини відносяться окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Поняття земель історико-культурного призначення наводиться у статті 53 Земельного кодексу України, шляхом перелічення їхнього складу: до земель історико-культурного призначення належать землі на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини.

Для визначення категорії земель, як земель історико-культурного призначення необхідні певні правові факти, які б встановлювали, що той чи інший об`єкт відноситься до об`єктів перелічених в статті 53 Земельного кодексу України. Такими правовими підставами є:а) внесення історико-культурних об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; б) встановлення охоронних зон історико-культурних об`єктів; в) встановлення режиму заповідної охорони історико-культурних об`єктів; г) встановлення правового режиму охоронюваної археологічної території; ґ) встановлення правового режиму історичного ареалу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених пунктів.

Відповідно до міжурядової Угоди, укладеної між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки "Про охорону та збереження культурної спадщини" від 04.03.1994, - кладовища, поховання жертв репресій тоталітарних режимів визначені об`єктами культурної спадщини, які підлягають до збереження та охороні в цілях і рамках цієї Угоди. Поняття "культурна спадщина", в межах цієї Угоди, означає культові заклади, місця історичного значення, пам`ятники, кладовища та меморіали загиблим, а також архівні матеріали, які мають до цього відношення.

Згідно з Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, стороною якої є Україна, "архітектурна спадщина" включає такі нерухомі об`єкти, пам`ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення, архітектурні ансамблі, однорідні групи міських або сільських будівель, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення і характеризуються спільністю чітких територіальних ознак.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України. (ч.5 ст. 7 КАС України).

Суд зазначає, що виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р, а саме віднесення об`єктів (в тому числі кладовищ, поховань) до історичних об`єктів культурної спадщини проводиться в порядку визначеному Закону України "Про охорону культурної спадщини" та "Порядку обліку об`єктів культурної спадщин", затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: визначення меж територій пам`яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони; встановлення режиму використання пам`яток місцевого значення, їхніх територій, зон охорони; забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини, а в разі отримання дозволу на їх переміщення (перенесення) - демонтаж із них елементів, які становлять культурну цінність, з метою збереження; виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Згідно з п.2.1-2.4 "Порядку обліку об`єктів культурної спадщини", затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 визначено, що виявлення об`єктів культурної спадщини включає: натурне обстеження (дослідження), історико-архівні і бібліографічні дослідження, визначення предмета охорони, встановлення ступеня схоронності, первісного призначення, сучасного використання, фотофіксацію (у разі необхідності графічну фіксацію), виготовлення короткої історичної довідки та облікової картки (п.2.1); виявлення об`єктів культурної спадщини відбувається шляхом здійснення науково-дослідних та пошукових робіт (натурних обстежень (досліджень), історико-архівних і бібліографічних досліджень, фотофіксації, графічної фіксації), розробки науково-проектної документації; наукової (науково-технічної) експертизи робіт, які можуть призвести до руйнування, знищення чи пошкодження об`єктів культурної спадщини; земляних, будівельних, меліоративних та інших робіт (п.2.2); на виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (п.2.3); виявлення об`єктів культурної спадщини, складання на них облікової картки, короткої історичної довідки, акта технічного стану забезпечують органи охорони культурної спадщини Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, відповідно до їх повноважень, зокрема виконують функції замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження об`єктів культурної спадщини з метою визначення наявності та культурної цінності об`єкта культурної спадщини, а також одержання нової інформації про ці об`єкти (п.2.4).

Відповідно до 3.5 цього Порядку про занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку і набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органи охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у 30-денний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляють власнику цього об`єкта або уповноваженому ним органу письмове повідомлення за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку, про що здійснюється відповідний запис в журналі обліку видачі повідомлень про занесення об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

Судом встановлено, що Позивач провів роботу з виявлення і збереження об`єкта культурної спадщини місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту у населених пунктах України", єврейських кладовищ і місць давніх поховань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: вул. АДРЕСА_2 у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельн; частина вулиці М. Шашкевича у м. Кам`янка-Бузька - земельна ділянка між будинками №53 і №55; по вул. Шевченка до р. Західний Буг; вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під Голокосту у с. Забужжя).

До виключної компетенції сесії міської ради, відповідно до пункту 37 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" належить прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Обов`язки із забезпечення охорони, планування та впорядкування територій місць поховання, в силу вимог частини 5 статті 8, статті 31, частини 2 статті 23 Закону України "Про поховання та похоронну справу", покладено на органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи.

Частиною 6 статті 30 Закону України "Про поховання та похоронну справу", утримання місць поховання забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у порядку, встановленому спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері житлово - комунальної політики України.

У Рекомендації Генеральної конференції ООН з питань освіти, науки і культури (1968р.) під терміном "культурні цінності" розуміються: а) нерухомі об`єкти, такі як: місцевості археологічного, історичного чи наукового значення, споруди чи інші об`єкти, які становлять історичну, наукову, мистецьку чи архітектурну цінність, як релігійні, так і світські, в т. ч. архітектурні або традиційні ансамблі, історичні квартали в містах або сільських населених пунктах і етнологічні споруди попередніх культур, які ще й досі знаходяться в доброму стані. Це стосується таких нерухомих об`єктів, як руїни, що збереглися на поверхні землі, а також археологічні чи історичні залишки, виявлені в землі; термін "культурні цінності" охоплює також і їхнє безпосереднє оточення; б) рухомі цінності, що мають культурне значення, в т. ч. цінності в нерухомих об`єктах чи вилучені з них, а також рухомі цінності, приховані в землі, які можуть бути виявлені в місцях, що мають археологічне чи історичне значення, чи інших місцях.

Статтею 9 Рекомендацій передбачено, що Держави-члени мають надавати необхідний пріоритет заходам, необхідним для збереження місцезнаходжень культурних цінностей, яким загрожує небезпека внаслідок проведення громадських чи приватних робіт, аби зберегти історичні зв`язки і середовище. Заходи зі збереження чи врятування культурних цінностей, визначені статтями 22, 23, а саме: необхідно проводити детальні обстеження задовго до початку будь-яких громадських чи приватних робіт, які можуть становити небезпеку для культурних цінностей, щоби визначити: необхідні заходи для збереження важливих культурних цінностей в місці знаходження; заходи щодо збереження і врятування культурних цінностей необхідно вживати задовго до початку громадських чи приватних робіт. У районах, котрі становлять археологічну чи культурну цінність, як-от історичні міста, села, місцевості й райони, що їх варто охороняти в кожній країні відповідним законодавством, початок нових робіт мусить бути поставлений у залежність від обов`язкового проведення попередніх археологічних досліджень. У разі необхідності варто призупиняти роботи з метою забезпечення відповідних заходів для збереження чи врятування культурних цінностей.

Європейською конвенцією про охорону археологічної спадщини визначено, що складовими частинами археологічної спадщини вважаються всі матеріальні залишки та об`єкти, а також будь - які інші сліди існування людства у минулих епохах.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про національні меншини в Україні", держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству. Пам`ятки історії і культури національних меншин на території України охороняються законом.

Територія об`єктів культурної спадщини місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту у населених пунктах України", єврейських кладовищ і місць давніх поховань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: вул. Незалежності у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельні; частина вулиці М. Шашкевича у м. Кам`янка-Бузька - земельна ділянка між будинками №53 і №55; по вул. Шевченка до р. Західний Буг; вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під Голокосту у с. Забужжя) органами місцевого самоврядування, у встановленому законом порядку не досліджена, меж та режимів використання зон нововиявленої пам`яток не визначено.

Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд зазначає, що Відповідач порушив наведені вимоги Закону України "Про охорону культурної спадщини" та не виконав пункт 3 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України" щодо зазначених об`єктів культурної спадщини - місць давніх поховань.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача щодо охорони об`єктів культурної спадщини в аспекті Рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року у справу N 1-10/2004 про охоронюваний законом інтерес та статті 10 Закону України Про охорону культурної спадщини, яка закріплює та зобов`язує органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування сприяти діяльності громадських організацій щодо охорони культурної спадщини і статті 11 цього Закону, за якою громадським організаціям надається можливість встановлювати шефство над об`єктами культурної спадщини з метою забезпечення їх збереження, сприяють державі у здійсненні заходів з охорони використання, виявлення, обліку, реєстрації об`єктів культурної спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області щодо невиконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту у населених пунктах України", у частині п. З щодо єврейських кладовищ і місць давніх поховань на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: вул. Незалежності у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельні ПТМ Кам`янкатеплокомуненерго; частина вулиці М. Шашкевича у м. Кам`янка-Бузька - земельна ділянка між будинками №53 і №55; по вул. Шевченка до р. Західний Буг; вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під час Голокосту у с. Забужжя).

Зобов`язати Кам`янка-Бузьку міську раду Львівської області виконати вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р "Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України", у частині п. 3 щодо єврейських кладовищ і місць давніх поховань - масові поховання розстріляних євреїв у с. Забужжя під час Голокосту на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області (а саме кладовища і поховання на: вул. Незалежності у м. Кам`янка-Бузька - територія кінотеатру, райдрукарні і котельні ПТМ Камянкатеплокомуненерго; частина вулиці М. Шашкевича у м. Кам`янка-Бузька - земельна ділянка між будинками №53 і №55; по вул. Шевченка до р. Західний Буг; вул. Шевченка у м. Кам`янка-Бузька - частина території комбікормового заводу та масові поховання розстріляних євреїв під час Голокосту в с. Забужжя).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2019.

Суддя Р.М. Брильовський