Справа № 295/15448/19
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області, третя особа командир батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Фещенко Андрій Іванович про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії старшого лейтенанта УПП в Житомирський області ДПП Фещенка Андрія Івановича, щодо: відмови у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги, винесення постанови від 02.09.2019 року по справі про адміністративне правопорушення з грубим порушенням вимог ст. 268 КУпАП, в частині як позбавлення позивача прав, передбачених ст. 268 КУпАП (відмова в задоволенні клопотання), так і зачитуванні його прав не в повному обсязі.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, 02.09.2019 року старшим лейтенантом УПП в Житомирський області ДПП Фещенком А.І. щодо позивача було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення. Після початку розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було зачитано його права, однак не у повному обсязі, оскільки було повідомлено лише про право подавати клопотання, пояснення, звертатися із заявами на юридичного представника та право не свідчити відносно себе та своїх рідних, однак решту прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, позивачу зачитано не було. Після зачитування прав, ОСОБА_1 було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримати правову допомогу, однак ОСОБА_2 повідомив що прийняв клопотання та відхилив його, оскільки вважав це затягуванням розгляду справи. Позивач вважає, що дії ОСОБА_2 щодо зачитування його прав, передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення не в повному обсязі, а також відмови у задоволенні його клопотання - є незаконними та такими, що обмежують права позивача, зокрема відповідач позбавив позивача права на правову допомогу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2019 року у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

25.11.2019 року до суду надійшов відзив, у якому представник відповідачів Іваненко О.В. вказав, що вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки поліцейський помітив, що позивачем допущено порушення правил дорожнього руху, тому підійшов, представився, повідомив причини зупинки транспортного засобу та попросив водія пред`явити документи. У подальшому поліцейським було проведено розгляд справи, позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, після чого поліцейським було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. Представник відповідача зазначає, що позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Напроти, як вбачається, позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування, ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та суб`єктивних рішень інспектора, як посадової особи, що приймає рішення у справі.

10.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказав, що представником відповідачів Іваненком О.В. допущені у відзиві помилки щодо сторін, їх адрес та суті позову та поданий відзив не стосується суті позовних вимог, тому позивач вважає, що до відзиву мають бути застосовані наслідки, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України, а саме неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Вимогами ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. (далі - Інструкція)

Згідно п.п. 5, 6 Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно п. 9 Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачем та представником відповідачів надано суду диски із відеозаписами, які було зроблено телефоном позивача та нагрудною камерою поліцейського, та які відображають події від 02.09.2019 року, яким супроводжувалося притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із наданих відеозаписів, поліцейські зупинили автомобіль, на якому рухався ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вони вважали, що ОСОБА_1 допустив порушення п. 34 Правил дорожнього руху, а саме перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, за що ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

02.09.2019 року у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем ОСОБА_3 подавалося командиру батальйону УПП в Житомирській області ДПП Фещенку А.І. клопотання про перенесення розгляд справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги. (а.с. 7)

Позивачем у позові вказано, що клопотання про перенесення розгляду справи ОСОБА_2 залишено без задоволення, тому позивач стверджує, що відповідач не надав йому можливості скористуватися правовою допомогою.

Крім того, позивач зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським не в повному обсязі оголошено позивачу його права.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

А тому, твердження позивача про порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та вимог статті 268 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові №286/648/17 від 07.12.2018 року.

Крім того, посилання позивача на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським було порушено його права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме право на юридичну допомогу, є безпідставними також з оглядну на те, що Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач може реалізувати право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій чи рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наданих відеозаписів судом також встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції Єфремову В.М. було роз`яснено права, зокрема роз`яснено право подавати клопотання, заяви, пояснення, право на правову допомогу, а також право не свідчити проти себе, що свідчить про те, що права позивача роз`яснені йому не у повному обсязі, однак зазначені обставини не є суттєвими та не можуть бути підставою для визнання дій відповідача неправомірними. Крім того, як вбачається із відеозапису, у розмові з поліцейським ОСОБА_1 посилається на ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що свідчить по обізнаність позивача щодо обсягу своїх прав, та того що відповідачем чинилися перешкоди у їх реалізації, судом не встановлено.

Таким чином, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність дій відповідача та наявність підстав для визнання його дій неправомірними, позивачем до суду не надано та судом не встановлено, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту права, оскільки порушення вказані в адміністративному позові, не створюють для позивача правових наслідків, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не оскаржує, проте оцінка вказаних дій поліцейського має значення при оспоренні постанови про притягненя до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Житомирській області, третя особа командир батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Фещенко Андрій Іванович про визнання дій неправомірними відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Чішман