Справа № 360/5172/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5172/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.01.2019 про відмову ОСОБА_1 в державній допомозі при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-зобов`язати відповідача відновити ОСОБА_1 виплату державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.4-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач є батьком малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У відповідності до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 зі змінами, позивачу була призначена державна допомога при народженні дитини. З лютого 2019 року перестали надходити кошти допомоги, у зв`язку з чим 27.05.2019 позивач звернувся до відповідача з приводу неотримання грошових коштів допомоги при народженні дитини. Відповідно до отриманої відповіді відповідача від 07.06.2019 за №2392/09, 04.01.2019 була здійснена перевірка фактичного місця проживання/перебування за адресами: АДРЕСА_1 . Робочою групою у складі головного державного соціального інспектора Шевченко Н.С. і державного соціального інспектора Костикової С.В. був складений акт матеріально-побутових умов сім`ї, де батько позивача ОСОБА_4 пояснив, що позивач поїхав на заробітки до Польщі, наявність дитячих речей і дитини виявлено не було. На засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 24.01.2019 протокол №113 було прийнято рішення щодо відмови позивачу в державній допомозі при народженні дитини, так як позивач нібито надав недостовірну інформацію про фактичне місце перебування. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 19.12.2019 за вхідним реєстраційним номером 62088/2019 надав відзив на позовну заяву від 18.12.2019 №5450/01 (а.с.20-22), в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що на засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 24.01.2019, протоколом №113 було прийняте рішення відмовити позивачу в державній допомозі при народженні дитини, так як він надав недостовірну інформацію про фактичне місце перебування. Так як на фактичному місці перебування батько з дітьми був відсутній, відповідач зазначає, що неможливо було перевірити цільове використання коштів і забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дітей. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.1-2).

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.18,19).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.6,8).

Позивач є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9,10).

22.11.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою №3303/1 про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23-27).

Позивачу призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 рішенням відповідача від 01.12.2016 (а.с.34).

24.11.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою №2488/1 про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.40-42, 43-46).

Позивачу призначено допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 рішенням відповідача від 26.11.2018 (а.с.48).

Відповідачем здійснено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яке оформлено Актом №2033 від 29.11.2018 (а.с.50-51).

У вищевказаному Акті вбачається, що позивач разом з дітьми на момент перевірки був відсутній за адресою мешкання.

Позивачу було залишено повідомлення для позивача щодо необхідності терміново з`явитись до УСЗН для підтвердження фактичного проживання (а.с.52,54).

11.12.2018 та 02.01.2019 позивач з`явився до відповідача (а.с.53,55).

В подальшому відповідачем було оформлено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, з якого вбачається, що 06.12.2018 залишено повідомлення, з`явився позивач 11.12.2018; 28.12.2018 залишено повідомлення та 02.01.2018 позивач з`явився (а.с.57).

Засіданням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам винесено рішення, яке оформлено протоколом №113 від 24.01.2019 відповідно до якого вирішено відмовити в призначенні (відновленні) виплат згідно постанови КМУ №365 від 08.06.2016 (а.с.63).

07.06.2019 за №2392/09 позивачу надано відповідь на звернення від 27.05.2019 №1614, в якому зазначено, що 04.01.2019 була здійснена перевірка фактичного місця проживання/перебування ОСОБА_1 за адресами: АДРЕСА_1 . Робочою групою у складі головного державного соціального інспектора Шевченко Н.С. і державного соціального інспектора Костикової С.В. був складений акт матеріально- побутових умов сім`ї, де батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , пояснив, що його син - ОСОБА_1 , поїхав на заробітки до Польщі наявність дитячих речей і дитини виявлено не було. На засіданні районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат від 24.01.2019 року, протокол № 113 було прийнято рішення відмовити в державній допомозі при народженні дитини, так як заявник ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію про фактичне місце перебування (а.с.7).

Вирішуючи спір по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Закон № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 3 Закон № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина перша статті 5, частина перша статті 10 Закон № 2811-XII), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2009 року № 59).

Суд також зазначає, що відповідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєчасно звернувся до відповідача з заявами про призначення допомоги при народженні кожної дитини та отримував вказані виплати, однак відповідачем було винесено рішення, яке оформлено протоколом №113 від 24.01.2019 відповідно до якого вирішено відмовити в призначенні (відновленні) виплат згідно постанови КМУ №365 від 08.06.2016 (а.с.63).

Також 30.01.2019 відповідачем винесено рішення, яким ОСОБА_1 знято з оплати з 31.07.2018 щодо утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та від 07.02.2019 відповідачем винесено рішення, яким ОСОБА_1 знято з оплати з 01.02.2019 щодо утримання дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36, 64).

Відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі:

-позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

-відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

-тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання;

-припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

-нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Аналогічні положення кореспондовані в Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 (далі - Порядок №1751).

Так, згідно з п. 13 Порядку № 1751 виплата допомоги припиняється у разі:

-позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

-відмови отримувача допомоги від виховання дитини;

-нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини;

-відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

-тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю;

-припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

-перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду;

-усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування;

-смерті дитини;

-смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Як зазначає відповідач, так як на фактичному місці перебування відповідно до Акту перевірки обстеження матеріально-побутових умов сім`ї батько з дітьми був відсутній, відповідач зазначає, що неможливо було перевірити цільове використання коштів і забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дітей.

Однак, суд зазначає, що відповідач жодним чином не довів факт нецільового використання коштів і незабезпечення позивачем належних умов утримання дітей.

Крім того, виїзд на місце за адресою позивача є недостатнім фактором встановлення нецільового використання коштів незабезпечення належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Також, при винесені рішення, оформленого протоколом №113 відповідач посилався на постанову КМУ №365 від 08.06.2016.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд вказує на те, що з 08.01.1999 позивач зареєстрований у м.Золоте-1 та не має статусу внутрішньо переміщеної особи, а тому до нього не повинні застосовуватись нормативно-правові акти, які регулюють правовідносини між УСЗН та внутрішньо-переміщеною особою.

Системний аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених обставин справи, дає підстави для висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для припинення нарахування та виплати позивачу допомоги при народженні дітей та покладення на нього обов`язку щодо звернення з особистою заявою до УСЗН для перевірок за місцем реєстрації.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач протиправно припинив виплату позивачу допомоги при народженні дітей.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права у вигляді скасування оскаржуваного рішення, то він повністю є співмірним згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи, що порушення прав позивача на отримання допомоги при народженні дітей відбулося внаслідок прийняття відповідачем рішення, яке оформлено протоколом №113 від 24.01.2019 відповідно до якого вирішено відмовити в призначенні (відновленні) виплат згідно постанови КМУ №365 від 08.06.2016, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати вказане рішення з зобов`язанням відповідача відновити виплату допомоги при народженні дітей.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.3).

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, то судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації, яке оформлено протоколом №113 від 24.01.2019 щодо відмови ОСОБА_1 в відновленні допомоги державної допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (93300, Луганська область, Попаснянський район, місто Попасна, площа Миру, 2, ідентифікаційний код в ) відновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) нарахування та виплату раніше призначеної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі згідно Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" з виплатою усієї заборгованості, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року.

Зобов`язати управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (93300, Луганська область, Попаснянський район, місто Попасна, площа Миру, 2, ідентифікаційний код в ) відновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) нарахування та виплату раніше призначеної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 30 серпня 2018 року у розмірі згідно Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" з виплатою усієї заборгованості, що виникла за період її несплати, починаючи з 01 лютого 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління соціального захисту населення Попаснянської районної державної адміністрації (93300, Луганська область, Попаснянський район, місто Попасна, площа Миру, 2, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова