Справа № 815/4070/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року

Київ

справа №815/4070/14

адміністративне провадження №К/9901/11317/18, №К/9901/11319/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №815/4070/14

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Національної поліції України, Головного управління національної поліції України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито

за касаційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Завальнюка І.В., суддів Катаєвої Е.В., Стефанова С.О. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Димерлія О.О., суддів Шеметенко Л.П., Єщенка О.В.

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України №500 від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі ГУМВС України в Одеській області) з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України №978 о/с від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ;

- визнати протиправними та скасувати накази ГУМВС України в Одеській області №416 о/с від 26.06.2014 та 567 о/с від 18.08.2014 щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області;

- зобов`язати МВС України, Національну поліцію України та Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити в поліції ОСОБА_1 , на посаді рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з урахуванням спеціального звання полковник, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності;

- стягнути солідарно з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія), МВС України, Національної поліції України та ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 04.05.2014 по час звільнення з органів внутрішніх справ на рахунок в Приватбанку;

- стягнути солідарно з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія), МВС України, Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу з 05.06.2014 по день винесення судового рішення у цій справі;

- стягнути на користь ОСОБА_1 солідарно з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія), МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Одеській області та ДКС України моральну шкоду в розмірі 150 (сто п`ятдесят) тисяч грн, які перерахувати на рахунок дитячого будинку за адресою: 60512, с. Молниця, Герцаєвського району, Чернівецької області, де мешкають та лікуються діти-інваліди та сироти.

2. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 30.12.1996 він проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.07.2011 - на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області. 02 травня 2014 року в м. Одесі мали місце загальновідомі трагічні події, під час яких управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, яке позивач очолював, спрацювало належним чином та на високому професійному рівні. Позивач, як керівник спецпідрозділу, особисто організував та провів успішну спецоперацію, в компетенції управління по боротьбі з організованою злочинністю, у рамках своїх функціональних обов`язків та на підставі статті 13 Закону України «Про міліцію». Спецоперація була санкціонована прокурором Одеської області Боршуляком І.І., проводилась за погодженням за особистим контролем заступника прокурора Одеської області Василенка С.М. , до функціональних обов`язків якого входив нагляд за діяльністю управління по боротьбі з організованою злочинністю. Про своєчасність та ефективність спецоперації свідчать: попередження та недопущення травмувань, поранень, кровопролиття та загибель значної кількості, локалізація групи, яка насильницькі захопила та забарикадувала торговий дім «Афіна» (вул. Грецька); затримання 48 активних радикально налаштованих учасників групових порушень громадського порядку та масових заворушень; вилучено кількість вогнепальної зброї та набоїв до неї; надзвичайних подій серед особового складу управління по боротьбі з організованою злочинністю не допущено. Але, не зважаючи на належну реалізацію комплексу заходів щодо попередження та припинення правопорушень, позивача було звільнено оскаржуваними наказами, в основу яких покладено твердження про неналежне виконання функціональних обов`язків, що виразилось у відсутності контролю за діями підлеглих у боротьбі з організованою злочинністю та екстремізмом, незабезпечені якісного документування радикально налаштованих угрупувань, невжитті оперативних заходів щодо запобігання груповим порушенням громадського порядку, що призвело до загибелі та травмування значної кількості громадян і працівників правоохоронних органів, недотримання вимог службової дисципліни, ігнорування приписів статті 3 Конституції України, статті 10 Закону України «Про міліцію», присяги працівника органів внутрішніх справ. Відповідачами не конкретизовано, не встановлено та не доведено порушення позивачем функціональних обов`язків; в ході службового розслідування його функціональні обов`язки не витребовувались. Наказом Міністерства внутрішніх справ України №978 о/с від 30.05.2014 позивач звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України №500/2014, проте останній не містить статті Положення та цей наказ не погоджувався з ГУБОЗ Міністерства внутрішніх справ України, чим порушено службову процедуру щодо порядку і додержання компетенції. В ході судового розгляду в наказ Міністерства внутрішніх справ України №416 о/с від 26 червня 2014 року внесені зміни наказом №567 о/с від 18.08.2014 в частині дати звільнення позивача з 04.06.2014 (до офіційного надходження наказу Міністерства внутрішніх справ України №978 о/с від 30.05.2014 до ГУМВС України), тобто звільнення здійснено з дати, що унеможливлює своєчасну видачу трудової книжки, під час перебування позивача на лікарняному (з 30.05.2014 по 17.06.2014; з 23.06.2014 по 03.07.2014). При цьому позивачу не сплачено грошове забезпечення за період з 04.05.2014 по 04.06.2014. Позивач вважає, що довготривале беззаконня та свавілля відповідачів завдало йому душевних страждань, принизило честь, гідність та репутацію офіцера, що не мають меж відшкодування в грошовому еквіваленті, проте відшкодування моральної шкоди на користь дитячого будинку покращить загальний психологічний і фізичний стан, у зв`язку із чим позивач просить стягнути моральну шкоду на користь дитячого будинку та винести окремі ухвали на адресу ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія), МВС України, Національної поліції України, ГУНП в Одеській області щодо численних грубих порушень вимог законодавства України у сфері охорони державної таємниці; порушень процедур проведення та фальсифікації матеріалів службового розслідування; недобросовісного використання відповідачами вимог процесуального законодавства; інших порушень законодавства України, вчинених відповідачами.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України №500 від 30 травня 2014 року звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №978о/с від 30 травня 2014 року звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №416 о/с від 26.06.2014 та 567 о/с від 18.08.2014 щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з 05.06.2014; стягнуто з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 04.05.2014 по час звільнення в сумі 9357,14 грн (дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім грн 14 коп) з органів внутрішніх справ на його рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнуто з ГУМВС України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.06.2014 по 04.06.2015 у сумі 112284, 24 грн (сто дванадцять тисяч двісті вісімдесят чотири грн 24 коп); в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ні в ході службового розслідування, ні під час судового розгляду справи відповідачами не було встановлено або навіть наведено жодного конкретного факту порушення ОСОБА_1 дисципліни. Натомість, мотивувальна частина наказу №500 не стосується ОСОБА_1 в частині дій 02 травня 2014 (відсутні аналіз та посилання на Конституцію України, функціональні обов`язки ОСОБА_1 ) та не співпадає з резолютивною частиною наказу, яка в свою чергу не співпадає з висновком. Стверджуючи про порушення ОСОБА_1 дисципліни, що виразилось у нездійсненні ним його функціональних обов`язків, відповідачем не конкретизовано який саме з пунктів Положення про управління по боротьбі з організованою злочинністю, яким врегульовані такі обов`язки, порушено позивачем та в чому порушення полягають; не надано оцінки фактично вчиненим позивачем діям, які були направлені на усунення конфлікту 02 травня 2014 року в м. Одесі.

Суд першої інстанції вказав на те, що МВС України та ГУ МВС України в Одеській області, які заперечують проти задоволення адміністративного позову, не надали суду доказів, які б підтвердили ту суттєву обставину, що позивачем було вчинено дії, або допущено бездіяльність, які б можливо було кваліфікувати як порушення службової дисципліни.

Також, Одеський окружний адміністративний суд встановив, що позивача було звільнено з порушенням фундаментальних принципів процедурної справедливості, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 та прийнято нову постанову якою позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України №500 від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №978о/с від 30 травня 2014 року щодо звільнення полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з органів внутрішніх справ; визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №416 о/с від 26.06.2014 та 567 о/с від 18 серпня 2014 щодо звільнення зі служби полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області; зобов`язано ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 05 червня 2014 поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області та з урахуванням спеціального звання, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності; стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 травня 2014 року по 09 червня 2016 року; стягнуто з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди - 80000 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції погодився з висновком Одеського окружного адміністративного суду щодо відсутності доказів бездіяльності ОСОБА_3 та будь-якої провини в неприйнятті дій, які могли зашкодити загибелі 46 громадян та отриманні тілесних ушкоджень 166 особами, у тому числі 28 правоохоронцями. Тому, застосоване до позивача дисциплінарного стягнення - є безпідставним та необґрунтованим.

Оскільки матеріалами службового розслідування не доведено факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, суб`єкти владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, діяли не в межах повноважень та не в спосіб, що передбачені законодавством України.

Дослідивши обставини за яких ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади, суд апеляційної інстанції встановив, що з 04 травня 2014 року по теперішній час позивач не працює та змушений відстоювати свої права в суді. Сталі життєві зв`язки, сформовані на протязі всієї професійної двадцятирічної кар`єри, були водночас зруйновані наказами, які не тільки не обґрунтовані, але й кидають тінь на його ділові, професійні якості, ставлять під сумнів громадянську позицію позивача. ОСОБА_1 є батьком трьох дітей, наймолодший з яких, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Весь цей час ОСОБА_1 не працевлаштований і не отримує заробітну плату.

Все перелічене переконало суд в тому, що ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, що полягають у приниженні честі та гідності, ділової репутації, а отже, йому було завдано моральної шкоди, втрат майнового та не майнового характеру.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погодився з оцінкою позивача розміру завданої моральної шкоди - 150000 грн.

З урахуванням негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з посяганням на його трудові права та інтереси, майнового стану, службового становища, яке він займав, причинного зв`язку між завданими душевними стражданнями, що зазнав позивач у зв`язку з протиправною поведінкою стосовно нього та членів його сім`ї, Одеський апеляційний адміністративний суд визнав за необхідне стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди - 80000 грн.

Вимоги ОСОБА_1 до МВС України, Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області про поновлення в новоствореному органі Національній поліції України, не підлягають задоволенню, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ліквідовано, а Закон України «Про Національну поліцію» правонаступництво щодо ліквідованого органу не передбачає.

В той же час судова колегія дійшла висновку про те, що позивача слід поновити на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, з урахуванням спеціального звання полковник, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності та надати йому можливість пройти для продовження служби певні процедури передбачені Законом України «Про поліцію».

5. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року внесено виправлення в резолютивну частину постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, а саме в абзаці 8 зазначено замість «з 05 червня 2014 року» читати «з 03 липня 2014 року» у відповідному відмінку, абзац 9 викладено наступним чином: "Стягнути з ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення з 01 травня 2014 року по 03 липня 2014 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03 липня 2014 по 09 червня 2016 року, загалом 241456,76 грн" у відповідному відмінку.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційних скарг

6. Не погоджуючись із постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Міністерство внутрішніх справ України подало касаційну скаргу.

7. Відповідач у касаційній скарзі просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не навів жодного факту та доказу, які б вказували на порушення посадовими особами МВС та ГУ МВС вимог статуту або Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ під час притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, а також наказу МВС України від 12 березня 2013 року №230. На думку відповідача, матеріалами службового розслідування повністю підтверджено наявність порушень позивачем службової дисципліни. Порушення чинного законодавства під час проведення службового розслідування та притягнення позивача до відповідальності відповідачем не допущено.

8. Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

9. Позивач у касаційній скарзі просить змінити пункти 8 та 10 резолютивної частини рішення суду апеляційної інстанції, виклавши їх в новій редакції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що Верховним Судом України сформована правова позиція, яка полягає у тому, що при ліквідації державної установи публічного права на іншу державну установу, якій передані функції ліквідованої установи і яка є фактичним правонаступником цієї установи, переходять усі обов`язки ліквідованої установи щодо працевлаштування звільнених працівників ліквідованої установи та відшкодування усіх витрат, пов`язаних з незаконним звільненням працівника. Тому у частині поновлення позивача на роботі необхідно застосувати інший спосіб захисту, ніж обрано судом апеляційної інстанції, а саме змінити пункт 8 резолютивної частини постанови, виклавши в такій редакції: «зобов`язати МВС України та ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з 03 липня 2014 року та зобов`язати Національну поліцію України та ГУМВС України в Одеській області розглянути питання проходження служби в поліції ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області та з урахуванням спеціального звання, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності». Також обґрунтованою є зміна пункту 10 резолютивної частини рішення суду апеляційної інстанції, виклавши в такій редакції: «винести окремі ухвали для усунення причин та умов, що сприяли грубим порушенням чинного законодавства України з боку службових осіб ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області та МВС України стосовно процедури проведення службового розслідування, підготовки та видання наказів, несвоєчасного розрахунку, неправомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з багаторазовими порушеннями Закону України «Про міліцію», Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, безпідставного засекречування матеріалів в порушення вимог Закону України «Про державну таємницю», зловживання процесуальними правами, не виконання процесуальних рішень Одеського окружного адміністративного суду, затягування судового процесу та інших порушень Закону, виявлених під час розгляду справи».

IV. Позиція інших учасників справи

10. Учасники справи не скористалися правом на подання до суду відзивів на касаційні скарги.

V. Рух справи в суді касаційної інстанції

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року.

12. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року.

13. 30 січня 2018 року вказані касаційні скарги надійшли до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Шарапі В.М. (головуючого судді), Бевзенку В.М., Данилевич Н.А.

14. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано 24 червня 2019 року для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 24 червня 2019 року №812/0/78-19.

15. Ухвалами Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 28 серпня 2019 року касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 прийнято до провадження.

16. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 18 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції на 19 грудня 2019 року.

VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

17. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ з 30 грудня 1996 року. З березня 1999 року - у відділі по боротьбі з міжнародними та етнічними організованими злочинними угрупованнями управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області, а з 07 липня 2011 року - на посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України Одеській області.

18. Відповідно до пункту 3 наказу МВС України №500 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих керівників Головного управління МВС України в Одеській області» від 30 травня 2014 року за неналежне виконання функціональних обов`язків, що виразилося у відсутності контролю за діями підлеглих у боротьбі з організованою злочинністю та екстремізмом, незабезпеченні якісного документування радикально налаштованих угруповань, невжитті оперативних заходів щодо запобігання груповим порушенням громадського порядку, що призвело до загибелі і травмування значної кількості громадян та працівників правоохоронних органів, недотриманні вимог службової дисципліни, ігноруванні приписів статті 3 Конституції України, порушенні статті 10 Закону України «Про міліцію», пункту 315 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28 липня 1994 №404, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, керуючись статтями 2, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Одеській області, звільнено з органів внутрішніх справ.

19. За наказом МВС України від 30 травня 2014 №978 о/с «По особовому складу» у запас (із поставленням на військовий облік) за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено полковника міліції ОСОБА_1 , начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області. Підстава: наказ МВС України від 30 травня 2014 року №500.

20. Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 26 червня 2014 року №416 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, полковника міліції ОСОБА_1 начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з 26 червня 2014 року звільнено в запас Збройних Сил України за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни), зі сплатою грошової компенсації за 20 діб невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01 січня 2014 року по день звільнення. Підстава: наказ МВС України від 30 травня 2014 року №978о/с.

21. Згідно з наказом начальника ГУМВС України в Одеській області від 18 серпня 2014 №567 о/с полковника міліції ОСОБА_1 ., начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління МВС України в Одеській області, вважати звільненим у запас Збройних Сил за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 04 червня 2014 року.

22. Прийняттю оскаржуваних наказів передувало службове розслідування, призначене наказом Міністра внутрішніх справ України №422 від 03 травня 2014 року, під час якого перевірялась правомірність дій працівників міліції під час припинення масових заворушень у м. Одесі, що відбулися 02 травня 2014 року, а також інших обставин відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року №230.

23. За результатами службового розслідування складено висновок МВС України №6/6-82т від 30 травня 2014 року. У пункті 6 резолютивної частини висновку зазначено про неналежне виконання полковником міліції ОСОБА_1 , начальником управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Одеській області функціональних обов`язків, що виразилося у відсутності контролю за діями підлеглих у боротьбі з організованою злочинністю та екстремізмом, незабезпеченні якісного документування радикально налаштованих угрупувань, невжитті оперативних заходів щодо запобігання груповим порушенням громадського порядку, що призвело до загибелі та травмування значної кількості громадян і працівників правоохоронних органів, недотриманні вимог службової дисципліни, ігноруванні приписів статті 3 Конституції України, порушенні статті 10 Закону України "Про міліцію", пункту 315 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28 липня 1994 року №404, Присяги працівника органів внутрішніх справ України. З підстав, передбачених статтями 2, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пропонувалося звільнити позивача з органів внутрішніх справ.

VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

24. Конституція України від 28 червня1996 року №254к/96-ВР

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25. Кодекс адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року)

Частина друга статті 2. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частина третя статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

26. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Пункт 24. У разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Пункт 64 "є". Особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

27. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Стаття 5. За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

28. Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230.

Пункт 8.3 передбачає викладення у висновку службового розслідування відомостей про обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

29. Кодекс законів про працю України

Частина третя статті 40. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

30. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

31. Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

32. Суди попередніх інстанцій правильно зазначили про те, що висновки про порушення ОСОБА_1 приписів в оскаржуваних наказах, жодним чином не обґрунтовані, зокрема не зазначено які дії або ж бездіяльність допустив позивач при виконанні своїх функціональних обов`язків під час подій 02 травня 2014 року в м. Одесі , у чому полягають порушення ним статті 3 Конституції України, статті 10 Закону України "Про міліцію", пункту 315 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 №404, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статті 2, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України і які наслідки це за собою потягнуло.

33. Не наведено в висновках і даних про відсутність контролю, з боку ОСОБА_1 , за діями підлеглих. Судом також встановлено, що жодний підлеглий позивача до дисциплінарної відповідальності не притягувався, а навпаки - заохочувався, що не заперечувалося представником відповідачів в судовому засіданні.

34. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судами, неможливо встановити, якими саме критеріями керувались відповідачі при звільненні ОСОБА_1 у порушення службових процедур, при відсутності факту порушення дисципліни позивачем та його підлеглими, без належного відібрання пояснень щодо предмету службового розслідування, проведення останнього не уповноваженими особами, звільнення ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 6 статті 9 Закону України «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю».

35. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується і вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності доказів бездіяльності ОСОБА_3 та будь-якої провини в неприйнятті дій, які могли зашкодити загибелі 46 громадян та отриманні тілесних ушкоджень 166 особами, у тому числі 28 правоохоронцями. Тому, застосоване до позивача дисциплінарного стягнення є безпідставним та необґрунтованим.

36. Викладені в оскаржуваних актах індивідуальної дії правові підстави для звільнення позивача: порушення ст.3 Конституції України, порушенні ст.10 Закону України "Про міліцію", п.315 Статуту патрульно-постової служби міліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.1994 р. № 404, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, не конкретизовані.

37. Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано встановлено, що при проведенні у відношенні позивача службового розслідування не було дотримано вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230.

38. Так, пункт 8.3 Інструкції передбачає викладення у висновку службового розслідування відомостей про обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

39. У висновку службового розслідування, що є предметом розгляду, не проаналізовано, чи мали місце обставини, за яких ОСОБА_1 порушив дисципліну, а висновок про доведеність допущення ОСОБА_1 неналежного виконання функціональних обов`язків, що виразилось у відсутності контролю за діями підлеглих, невжитті оперативних заходів щодо запобігання груповим порушенням громадського порядку, що призвело до загибелі і травмування значної кількості громадян та працівників правоохоронних органів, недотриманні службової дисципліни - не мотивовані.

40. Мотивувальна частина наказу №500 не висвітлює дії ОСОБА_1 02 травня 2014 року. Вказівки на порушення позивачем дисципліни, а саме - нездійснення ним його функціональних обов`язків, не конкретизовані та не обґрунтовані посиланнями на Положення про управління по боротьбі з організованою злочинністю. Відповідачем не надано оцінки фактично вчиненим позивачем діям, які були направлені на усунення конфлікту 02 травня 2014 року в м. Одесі.

41. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки судів про те, що висновки службового розслідування МВС України від 30.05.2014 року та наказ МВС України №500/2014 в частині, що стосується ОСОБА_1 об`єктивно не підтверджені, а оскаржувані накази ґрунтуються на непідтверджених даних, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

42. Накази МВС України №500 від 30.05.2014 та №978 о/с від 30.05.2014, а також накази ГУМВС України в Одеській області №416 о/с від 26 червня 2014 року та №567 о/с від 18.08.2014 видані під час тимчасової непрацездатності ОСОБА_1

43. ОСОБА_1 в з період 30.05.2014 по 17.06.2014 перебував на лікарняному №4299 від 30.05.2014, а в період 23.06.2014 по 03.07.2014 перебував на лікарняному №4818 від 23.06.2014 у відомчому лікарняному закладі. Про ці обставини було відомо відповідачам.

44. Тобто накази МВС України №500 від 30.05.2014 та №978 о/с від 30.05.2014, а також накази ГУМВС України в Одеській області №416 о/с від 26 червня 2014 року та № 567 о/с від 18.08.2014 видані з порушенням службових процедур та ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ під час тимчасової непрацездатності

45. Стосовно вимог ОСОБА_1 до МВС України, Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області про поновлення в новоствореному органі Національній поліції України, то колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ліквідовано, а відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

46. Таким чином, суд апеляційної інстанції правомірно зобов`язав ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в Одеській області з урахуванням спеціального звання, вимог до освітньо-кваліфікаційного рівня, напрямку підготовки (спеціальності), досвіду практичної роботи, рівня професійної компетентності.

47. Інші доводи касаторів не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції.

48. Згідно зі статтею 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

49. З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції винесене законне та обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

IХ. Судові витрати

50. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року в справі №815/4070/14 залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко