Справа № 460/3270/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2019 року м. Рівне №460/3270/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача адвоката Ільїна В.А.; представника відповідача не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанов.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанови: від 24.10.2019 по ВП №53360294 про виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 41907 грн. 44 коп.; від 25.10.2019 по ВП №60414742 про відкриття виконавчого провадження по стягненню залишку виконавчого збору у розмірі 41907 грн. 44 коп.; від 30.10.2019 про арешт майна боржника.

Заяви по суті справи.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем отримані від виконавчого органу: постанова про виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 24.10.2019, постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2019 та постанова про арешт коштів майна боржника. Позивач вказує на протиправність таких постанов, оскільки відповідач не вчиняв жодних заходів з примусового виконання виконавчого листа Березнівського районного суду від 29.11.2016 №555/55/16-ц, а фактичного стягнення заборгованості не було. Тому, правових підстав для стягнення виконавчого збору не існує. Позивач, як боржник, в позасудовому порядку дійшов з банківською установою (стягувачем) згоди щодо повернення грошових коштів шляхом прощення частини боргу. Позивач вказує, що відповідно до постанови Верховного суду від 18.04.2018 виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми. У даному випадку фактичного стягнення суми не було. Просив позов задовольнити повністю.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2019 ВП №53360294, якою постановлено закінчити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Березнівського районного суду від 29.11.2016 №555/55/16-ц в порядку пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Після закриття виконавчого провадження винесена постанова про виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 24.10.2019 в порядку статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір не стягнуто у повному обсязі. Відповідач зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена ще у 2017 році, а тому підлягала виведенню в окреме провадження після закінчення виконавчого провадження у 2019 році. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (частини перша, третя, четверта статті 12 КАС України) з урахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України) у відкритому судовому засіданні на 18.12.2019.

Ухвалою суду від 18.12.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 126)) судове засідання відкладене на 19.12.2019.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, оскільки його неприбуття не перешкоджає розгляду справи (стаття 268 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Старшим державним виконавцем Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Овдійчуком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53360294 від 07.02.2017 щодо виконання виконавчого листа Березнівського районного суду від 29.11.2016 №555/55/16-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором на будинок житловий з надвірними будівлями № АДРЕСА_1 по АДРЕСА_2 площею 87,2 кв. м., з метою погашення заборгованості у розмірі 446628,07 грн.; боржник: ОСОБА_1 ; стягувач: ПАТ «Державний ощадний банк» (а.с. 114).

Державним виконавцем Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпан В.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 ВП №53360294, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 44662,80 грн. (далі іменується Постанова від 26.10.2017) (а.с. 46).

Стягувач АТ «Ощадбанк» звернувся до виконавчого органу із заявою від 22.07.2019 №115.20-07/386, в якій просив завершити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Березнівського районного суду від 29.11.2016 №555/55/16-ц та зазначив, що заборгованість за даним виконавчим документом погашена у повному обсязі (а.с. 53).

Державним виконавцем Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпан В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2019 ВП №53360294, якою постановлено закінчити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Березнівського районного суду від 29.11.2016 №555/55/16-ц в порядку пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 50).

Державним виконавцем Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ціпан В.В. винесено постанову про виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 24.10.2019 ВП №53360294 (далі іменується Постанова від 24.10.2019) (а.с. 52).

25 жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60414742 з виконання постанови від 24.10.2019 про стягнення з боржника ОСОБА_1 залишку виконавчого збору у розмірі 41907,44 грн. (далі іменується Постанова від 25.10.2019) (а.с. 49).

30 жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП №60414742, якою постановлено накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (далі іменується Постанова від 30.10.2019) (а.с. 42).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень Постанови від 24.10.2019, Постанови від 25.10.2019 та Постанови від 30.10.2019, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі іменується Закон України №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Зі змісту Постанови від 24.10.2019 вбачається, що виконавче провадження ВП №53360294 закінчено саме на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, у випадку закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем арешт, накладений на майно (кошти) боржника не знімається, відомості про боржника не виключаються з Єдиного реєстру боржників, інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення не скасовуються.

У даному ж випадку мало місце закінчення виконавчого провадження з одночасним нестягненням виконавчого збору, оскільки первинна постанова про стягнення виконавчого збору була винесена державним виконавцем 26.10.2017 ВП №53360294.

За правилами частини третьої статті 40 Закону України №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до абзацу 12 пункту 8 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» №512/5 від 02.04.2012 (далі іменується Інструкція №512/5), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

На виконання даної норми відповідачем після винесення постанови від 24.10.2019 про закінчення виконавчого провадження постанова про стягнення виконавчого збору була зареєстрована в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ шляхом винесення оскаржуваної Постанови від 24.10.2019 про виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до абзацу 13 пункту 8 Інструкції №512/5, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Так, державним виконавцем винесено Постанову від 25.10.2019 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

За правилами абзацу 14 пункту 8 Інструкції №512/5, про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Так, в оскаржуваній Постанові від 25.10.2019 державний виконавець вказав суму виконавчого збору, яка залишилася не стягнутою за постановою про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 ВП №53360294 41907,44 грн.

За правилами статті 10 Закону України №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону України №1404-VIII).

Так, Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» до частини другої статті 27 Закону України №1404-VIII внесено зміни, а саме: у частині другій слова «фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом» замінено словами «підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Тобто, на момент винесення оскаржуваної Постанови від 25.10.2019 діяла норма частини другої статті 27 Закону України №1404-VIII в редакції, що якою виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків саме від суми, що «підлягає примусовому стягненню», а не від суми, «що фактично стягнута».

Суд погоджується з тим, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 діяла норма статті 27 Закону України №1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутої суми, проте в межах даної адміністративної справи постанова про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 не є предметом спору; така постанова позивачем не оскаржена у судовому порядку.

Суд зазначає, що приймаючи оскаржувану Постанову про виведення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору від 24.10.2019, державний виконавець вчиняв лише процедурні (процесуальні) дії щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017, оскільки стаття 40 Закону України №1404-VIII та пункт 8 Інструкції №512/5 вимагають від державного виконавця виведення такого виконавчого документа в окреме провадження, якщо такий документ був винесений до закінчення виконавчого провадження та сума за ним не стягнута або стягнута не у повному обсязі.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що йому не було відомо про існування постанови про стягнення виконавчого збору за Постановою від 26.10.2017 ВП №53360294, оскільки в матеріалах справи містяться платіжні доручення №2296 від 05.06.2019, №4356 від 21.12.2017, №2296 від 05.06.2019, №2496 від 10.06.2019, №2661 від 24.06.2019, №456 від 13.02.2019, №835 від 20.03.2019, №3102 від 29.10.2018, №44 від 18.01.2019, №3048 від 17.10.2018, №1946 від 22.06.2018, №1336 від 25.04.2018, №638 від 22.02.2018, №3922 від 22.11.2017, №2758 від 25.07.2017, №1618 від 21.05.2018, зі змісту яких вбачається, що у ці періоди з позивача, як боржника, здійснювалося стягнення (відрахування) з його доходів саме виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №53360294, що вбачається також зі Звітів про здійснені відрахування та виплати Рівненського міжрайонного управління водного господарства.

Тобто, у даному випадку, після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2019 державним виконавцем не виносилася постанова про стягнення виконавчого збору, а було здійснено лише виведення вже існуючої постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 в окреме провадження, за якою сума виконавчого збору стягнута лише частково.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних постанов, оскільки останні прийняті у відповідності до норм чинного законодавства.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних постанов у порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (34600, Рівненська область, місто Березне, вулиця Чорновола, 11А; ), про визнання протиправними та скасування постанов залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 19 грудня 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.