Справа № 136/1917/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/1917/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Коливайло Віталія Петровича на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2019 року (рішення ухвалено суддею Кривенком Д.Т. в м.Липовець, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Коливайло Віталія Петровича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Коливайло Віталія Петровича у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1627303 від 15.10.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2019 року позов задоволено.

Суд першої інстанції визнав протиправно та скасував постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК № 1627303 від 15.10.2019, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Коливайло Віталієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень, провадження у справі - закрив.

Не погодившись вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на винесення судом першої інстанції рішення всупереч фактичним обставинам справи просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у відповідності до вимог КУпАП. Також зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення зафіксовано на нагрудну камеру інспектора поліції.

В судове засідання сторони не з`явились, поважних представників не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. В заяві до суду представник відповідача просить розглядати справу в порядку письмового провадження.

Особиста участь сторін, особи, яка подала апеляційну скаргу та їх представників в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась.

Відповідно до приписів п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Коливайло В.П. 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 була винесена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1627303 за порушення позивачем п.9.8 Правил дорожнього руху України та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 15 жовтня 2019 року о 15 годині 11 хвилин на а/д М12, керував транспортним засобом MITSUBISHI L200 державний номерний знак НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар поза населеним пунктом, чим порушив вимоги п.9.8 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідач не надав суду жодних доказів, які підтверджують порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, а також помилково кваліфіковано допущене позивачем порушення як таке, що підпадає під диспозицію ч.2 ст.122 КУпАП

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як зазначалось вище, оскаржуваною постановою відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідальність за якою настає у випадку порушення водієм користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 ПДР, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Згідно з п. 1.10 ПДР денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Системний аналіз вказаних норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Разом з тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем не зафіксовано та інспектором не встановлено.

Відтак, правопорушення, яке зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух позивача на транспортному засобі поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст.122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому суд звертає увагу на те, що приписами ст.125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст.121-128, ч. 1 і 2 ст.129, ст.ст.139 і 140 цього Кодексу у вигляді попередження.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем невірно кваліфіковано допущене позивачем правопорушення ПДР за ч.2 ст.122 КУпАП, відтак він не може нести відповідальність за правопорушення, що йому інкриміноване відповідачем.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1)попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова серії ЕАК №1627303 від 15.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про здійснення фіксації правопорушення будь-якими .

Таким чином, в порушення частини третьої статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1627303 від 15.10.2019 року посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наявна у матеріалах справи копія відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24 січня 2019 року у справі №592/5576/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо того що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспектора Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Коливайло Віталія Петровича залишити без задоволення, а рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.