Справа № 640/6591/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2019 року № 640/6591/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України) (01601, м.Київ, вулиця Велика Житомирська, 9)
про скасування Наказу,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: скасувати дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 та наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02 квітня 2019 року №141 К/ОС «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначила, що застосування до неї дисциплінарного стягнення є протиправним, адже ОСОБА_1 під час підготовки та направлення відповіді на запит на доступ до публічної інформації від 28 листопада 2018 року діяла в межах і спосіб своїх посадових повноважень та виконувала доручення безпосередніх керівників. Позивач стверджувала, що нею під час виконання посадових обов`язків жодним чином не порушено жодного Закону України та інших нормативно-правових актів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що матеріали дисциплінарної справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 без зазначення дати їх підписання, що свідчить про дотримання Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України гарантій державного службовця, передбачених статтею 74 Закону України «Про державну службу». При цьому, представник відповідача стверджував, що матеріали дисциплінарної справи містять доповідну записку від 21 січня 2019 року №9/23-1-664-19 в.о. начальника управління (служби) управління персоналом ОСОБА_11, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 здійснено несанкціоноване відправлення службової інформації щодо преміювання працівників апарату Мінрегіону за 2018 рік на персональну електронну адресу, після чого 06 грудня 2018 року о 21:00 на службові електронні адреси деяких працівників Мінрегіону надійшло повідомлення з електронної адрес ІНФОРМАЦІЯ_1 з інформацією щодо премій працівників юридичного департаменту Міністерства.

Додатково представник відповідача повідомив, що дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що «створення інформації при наданні відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року щодо виплати премій працівникам Мінрегіону у 2018 році може свідчити про можливе порушення ОСОБА_1 норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У відповіді на відзив позивач повідомила, що висновки дисциплінарної комісії не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки листом Мінрегіону від 03 грудня 2018 року №7/7.4/13691-18 Мінрегіоном надано відповідь на запит, в якому надано всю запитувану інформацію, а саме з зазначенням прізвищ, імен, по батькові працівників та розміру премій державних службовців з розбивкою по місяцях з січня по листопад 2018 року за підписом т.в.о. державного секретаря Мінрегіону І. Корхового. При цьому, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у т.ч. до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.

Крім того, позивач просила врахувати, що дисциплінарною комісією не було запропоновано їй надати перед накладенням дисциплінарного стягнення пояснення про час і місце, обставини та причини вчинення нею дисциплінарного проступку, його обставини чи причини вчинення, усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

З огляду на викладене вище та відсутність підстав для розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 04 лютого 2019 року відповідно до статті 64, 68 Закону України «Про державну службу» видало наказ №38К/ОС, яким ініційовано дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності фінансового департаменту щодо обставин, наведених у доповідній записці в.о. начальника Управління (служби) управління персоналом ОСОБА_4 від 21 січня 2019 року №9/23.1-664-1.

Зі змісту даної доповідної записки вбачається, що 26 листопада 2018 року на електрону адресу Міністерства надійшов запит від ОСОБА_3 (електронна адреса запитувача: ІНФОРМАЦІЯ_2) про отримання інформації щодо сум нарахованих премій працівникам Міністерства у 2018 році по місяцям за переліком працівників. В тексті запиту зазначалося, що це повідомлення було надіслано через сайт «Доступ до правди», призначення якого - надання можливості громадянам надсилати запити про публічну інформацію з подальшою публікацією цих запитів та відповідей на них.

Т.в.о. державного секретаря І. Корховий для надання відповіді на запит своєю резолюцією визначив головним виконавцем цього запиту директора Фінансового департаменту - головного бухгалтера ОСОБА_12 та співвиконавцем начальника Управління (служби) управління персоналом І. Гнутову.

03 грудня 2018 року листом № 7/7.4/13691-18 від 03 грудня 2018 року Міністерство надало відповідь на запит, в якому було надано всю запитувану інформацію, а саме з зазначенням прізвищ, імен, по батькові працівників та розміром премії з розбивкою по місяцях з січня по листопад 2018 року.

ОСОБА_4 зазначила, що лист-відповідь не був погоджений зі співвиконавцем начальником Управління (служби) управління персоналом ОСОБА_13.

О 21:00 06 грудня 2018 року на службові електронні адреси деяких працівників Мінрегіону надійшло повідомлення з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1, яке містило в собі інформацію з преміями працівників Юридичного департаменту та файли невстановленого змісту.

На виконання усного доручення щодо перевірки службової електронної пошти працівників Фінансового департаменту Управлінням разом з працівниками Відділу інформаційних технологій було встановлено, що головним спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності Фінансового департаменту ОСОБА_1 було здійснено несанкціоноване відправлення службової інформації щодо преміювання працівників апарату Мінрегіону за 2018 рік на персональну електрону пошту (ІНФОРМАЦІЯ_3).

У доповідній записці ставилось питання щодо призначення службового розслідування у відповідності до Закону України «Про державну службу» з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку ініціювати дисциплінарне провадження та з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку.

В ході розгляду дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців категорій «Б» і «В» апарату Мінрегіону було встановлено, що 26 листопада 2018 року на електрону адресу Міністерства надійшов запит від ОСОБА_3 (електронна адреса запитувача: ІНФОРМАЦІЯ_2) про отримання інформації щодо сум нарахованих премій працівникам Міністерства у 2018 році по місяцям за переліком працівників. В тексті запиту зазначалося, що це повідомлення було надіслано через сайт «Доступ до правди», призначення якого надання можливості громадянам надсилати запити про публічну інформацію з подальшою публікацією цих запитів та відповідей на них.

Т.в.о. державного секретаря І. Корховий для надання відповіді на запит своєю резолюцією визначив головним виконавцем цього запиту директора Фінансового департаменту - головного бухгалтера ОСОБА_12 та співвиконавцем начальника Управління (служби) управління персоналом І. Гнутову.

03 грудня 2018 року листом № 7/7.4/13691-18 Міністерство надало відповідь на запит, в якому було надано всю запитувану інформацію, а саме з зазначенням прізвищ, імен, по батькові працівників та розміром премії з розбивкою по місяцях з січня по листопад 2018 року, який не був погоджений зі співвиконавцем начальником Управління (служби) управління персоналом ОСОБА_13.

На думку дисциплінарної комісії не погодження проекту відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року щодо виплати премій працівникам Мінрегіону у 2018 році із іншим структурним підрозділом Мінрегіону, зазначеним в реєстраційно-моніторинговій картці, у встановленому порядку, підтверджує порушення вимог Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55.

Відповідно до пункту 6 Опису маршруту проходження звернень громадян, запитів на інформацію зазначеного у додатку 8 до наказу Мінрегіону від 03 жовтня 2018 року № 263 «Про затвердження маршрутів проходження деяких документів у Мінрегіоні» працівник Відділу по роботі із зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації, передає документ до загального відділу для відправки поштою. У разі необхідності працівник Відділу по роботі із зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації направляє відповідь автору звернення електронною поштою.

Дані обставини свідчать про відсутність повноважень у ОСОБА_1 на відправку відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року щодо виплати премій працівникам Мінрегіону у 2018 році.

Зазначене свідчить про невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, ОСОБА_1 .

На підставі вищенаведеного, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 02 квітня 2019 року видало наказ №141К/ОС, яким оголошено догану головному спеціалісту відділу бухгалтерського обліку та звітності Фінансового департаменту ОСОБА_1.

Незгода позивача із даним наказом та застосуванням до неї дисциплінарного стягнення зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 3 частини 1 статті 4 Закону №889-VIII визначено, що державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №889-VIII державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки (частина 1 статті 9 Закону №889-VIII).

Пунктом 1 розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2016 року №158 (далі - Правила №158) визначено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування при виконанні посадових обов`язків повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами пункту 6 розділу ІІ Правил №158 визначено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки чесно і неупереджено, незважаючи на особисті ідеологічні, релігійні або інші погляди, не надавати будь-яких переваг та не виявляти прихильність до окремих фізичних чи юридичних осіб, громадських і релігійних організацій.

Обов`язки державного службовця щодо додержання службової дисципліни врегульовано статтею 62 Закону №889-VIII.

Так, державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

З метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за виконанням державними службовцями посадових обов`язків; забезпечувати виконання державними службовцями своїх посадових обов`язків, у тому числі шляхом застосування дисциплінарних стягнень (частина 1 статті 63 Закону №889-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону №889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування (частина 7 статті 71 Закону №889-VIII).

Згідно частини 2 статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що на виконання вимог статті 73 Закону №889-VIII та пункту 2 наказу відповідача від 01 лютого 2019 року №38К/ОС «Про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » 04 лютого 2019 року сформовано дисциплінарну справу №1 відносно головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Фінансового департаменту.

З дисциплінарної справи вбачається, що запит ОСОБА_3 від 26 листопада 2018 року №б/н направлено т.в.о. державного секретаря Корховим І. до відповідної роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з терміном виконання до 17 лютого 2019 року, визначивши головним виконавцем запиту директора фінансового департаменту - головного бухгалтера ОСОБА_14

Суд звертає увагу, що у резолюції до даного запиту відсутні відомості щодо визначення співвиконавцем запиту начальника Управління (служби) управління персоналом Гнутової І., відтак питання, вказане у доповідній записці від 21 січня 2019 року №9/23.1-664-19 про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно непогодження проекту відповіді із співвиконавцем ОСОБА_7 на думку суду є безпідставним та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Вказаними особами для підготовки проекту відповіді запит від 26 листопада 2018 року направлено ОСОБА_1 , що підтверджується наявними матеріалами дисциплінарної справи.

Відповідь на вказаний запит надіслано запитувачу інформації листом від 03 грудня 2018 року №7/7.4/13691-18 за підписом т.в.о. державного секретаря Мінрегіону ОСОБА_16 та директора Фінансового департаменту - головного бухгалтера ОСОБА_15 При цьому, матеріали дисциплінарної справи містять докази погодження проекту відповіді на запит ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відділом звернень громадян.

З наявної в матеріалах дисциплінарної справи характеристики позивача вбачається, що остання, зокрема, забезпечує необхідний рівень виконання професійних завдань, а відповідно до довідки від 11 лютого 2019 року №8/23.1/281-19 за час перебування з 25 травня 2015 року на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Фінансового департаменту Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувалась.

Крім того суд зазначає, що підставою порушення дисциплінарного провадження відповідно до доповідної записки від 21 січня 2019 року №9/23.1-664-19 слугувало ймовірне порушення позивачем пункту 12 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу», тобто розголошення службової інформації щодо преміювання працівників апарату Мінрегіону.

Водночас, частиною 5 статті 6 Закону України «Про доступ до службової інформації» передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Вимогами статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно пункту 2 частини 2 статті 60 Закону України «Про запобігання корупції» не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом інформація про: розміри, види оплати праці, матеріальної допомоги та будь-яких інших виплат з бюджету або за рахунок технічної або іншої допомоги в рамках реалізації в Україні програм (проектів) у сфері запобігання, протидії корупції особам, зазначеним у пункті 1, пунктах "а" і "в" пункту 2 та пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, а також одержані цими особами за правочинами, які підлягають обов`язковій державній реєстрації, а також подарунки, які регулюються цим Законом.

Крім того, у листі Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 04 березня 2019 року №2695.4/К-3238.3/19/22, копія якого була долучена до матеріалів дисциплінарної справи позивача, вказано, що інформація про прізвища, ім`я та по батькові працівників центрального органу виконавчої влади, розмір отриманої ними заробітної плати, у тому числі будь-які надбавки, преміювання тощо, є відкритою, а доступ до неї може бути обмежено лише в інтересах національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину з дотриманням пунктів 2 та 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Також у даному листі вказано, що правових підстав для притягнення особи, яка оприлюднила/надала інформацію про заробітну платню працівників центрального органу виконавчої влади, до будь-якого з видів відповідальності не вбачається з огляду на публічність, відкритість такої інформації відповідно до положень Закону. Навіть у разі розголошення інформації про правопорушення або відомостей, що стосуються серйозної загрози здоров`ю чи безпеці громадян, довкіллю відповідно до положень статті 11 Закону такі особи не підлягають юридичній відповідальності.

В матеріалах дисциплінарної справи позивача містяться пояснення безпосереднього керівника ОСОБА_1, надані голові дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців категорій «Б» і «В» апарату Мінрегіону, відповідно до яких заступником директора Фінансового департаменту - начальником відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступником головного бухгалтера ОСОБА_17 визначеного головними виконавцями запиту від 26 листопада 2018 року заступника відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_18 та головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_1.

Разом з тим, на час опрацювання зазначеного запита ОСОБА_10 виконувала інше термінова завдання в межах компетенції відділу, тому відповідь на запит за усним дорученням заступника директора Фінансового департаменту - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності - заступником головного бухгалтера ОСОБА_17 підготувала лише позивач та 03 грудня 2019 року службовою електронною поштою надіслала (за рекомендацією працівників відділу по роботі із зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації Департаменту адміністративно-організаційного забезпечення) на електронну адресу запитувача.

Крім того, керівник позивача у вказаних поясненнях повідомила, що враховуючи непоодинокі випадки не надходження відповідей на електронні пошти запитувачів з метою здійснення контролю його доставлення, відповідь на запит ОСОБА_1 також направлено на особисту електронну адресу. Також, просила врахувати, що відповідь на запит не містила конфіденційної, таємної та іншої інформації з обмеженим доступом, інформації персональних даних працівників.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутнє порушення вимог пункту 12 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну службу», тобто ті обставини, які слугували підставою для проведення дисциплінарного провадження.

Водночас, у висновку про наявність у діях позивача дисциплінарного проступку та підстав для її притягнення до дисциплінарної відповідальності вказано, що непогодження проекту відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року із іншим структурним підрозділом Мінрегіону, зазначеним і реєстраційно-моніторинговій картці, у встановленому порядку підтверджує порушення вимог Типової інструкції.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 64 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року №55 (далі - Типова інструкція), посадова особа, яка здійснює первинний розгляд електронного документа, накладає на нього електронну резолюцію, в якій визначає головного виконавця, відповідального за організацію виконання документа в установі, та у разі необхідності співвиконавців і строк його виконання.

В електронній резолюції обов`язково зазначаються всі структурні підрозділи, які беруть участь в опрацюванні документа та погодженні проекту відповіді.

Згідно з пунктів 103, 105 - 106 Типової інструкції погодження проекту електронного документа полягає у його візуванні уповноваженими особами, зазначеними в реєстраційно-моніторинговій картці, що забезпечується системою електронного документообігу установи на підставі сформованого переліку погоджувачів, зазначених у реєстраційно-моніторинговій картці.

Погодження та підписання проекту електронного документа здійснюється у такому порядку: проект електронного документа спочатку візується його автором, керівником підпорядкованого підрозділу та керівником структурного підрозділу (відповідального підрозділу) та уповноваженими особами інших структурних підрозділів установи, зазначеними в реєстраційно-моніторинговій картці; проект електронного документа візується заступником керівника установи, який координує роботу структурного підрозділу, відповідального за підготовку проекту електронного документа (погодження інших заступників керівника установи, які координують роботу заінтересованих підрозділів, не вимагається); у разі погодження проектів наказів (розпоряджень) в електронній формі проект наказу (розпорядження) візується уповноваженим представником юридичної служби за результатами проведення юридичної експертизи; проект електронного документа візується всіма посадовими особами (погоджувачами), наявність візи яких передбачено в реєстраційно- моніторинговій картці, при цьому візування проекту електронного документа не затверджує зазначений документ; проект підписується керівником (підписувачем), який затверджує електронний документ.

Не погоджений у відповідному порядку проект електронного документа не передається на підписання (затвердження).

Відтак, не погодження проекту відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року щодо виплати премій працівникам Мінрегіону у 2018 році із іншим структурним підрозділом Мінрегіону, зазначеним в реєстраційно- моніторинговій картці, у встановленому порядку, підтверджує порушення вимог Типової інструкції.

Відповідно до. пункту 6 Опису маршруту проходження звернень громадян, запитів на інформацію зазначеного у додатку 8 до наказу Мінрегіону від 03 жовтня 2018 року № 263 «Про затвердження маршрутів проходження деяких документів у Мінрегіоні» працівник Відділу по роботі із зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації, передає документ до загального відділу для відправки поштою. У разі необхідності працівник Відділу по роботі із зверненнями громадян та забезпечення доступу до публічної інформації направляє відповідь автору звернення електронною поштою.

Дані обставини свідчать про відсутність повноважень у ОСОБА_1 на відправку відповіді на запит на інформацію ОСОБА_2 від 26 листопада 2018 року щодо виплати премій працівникам Мінрегіону у 2018 році.

Факт погодження позивачем із відділом по роботі із зверненнями громадян тексту відповіді не свідчить про делегування їй повноважень щодо можливості здійснення такої відправки з службової електронної пошти позивача.

При цьому, суд враховує, що дисциплінарною комісією на засіданні встановлено, що ОСОБА_1 усвідомила протиправність своїх дій щодо неузгодження зі співвиконавцями проекту відповіді.

Суд звертає увагу, що відповідачем на підставі оскаржуваного наказу на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани саме за відсутність у ОСОБА_1 повноважень на відправку відповіді на запит на інформацію від 26 листопада 2018 року, а відтак суд не вбачає підстав для його скасування в судовому порядку.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зважаючи на вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для його скасування в судовому порядку.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає, що відповідач безпідставно стверджує, що даний позов подано позивачем 16 квітня 2019 року, адже відбитком штемпелю поштового відправлення підтверджується, що даний адміністративний позов надісланий ОСОБА_1 12 квітня 2019 року, тобто в межах десятиденного законодавчо передбаченого строку.

Частиною 9 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

За таких обставин, доводи відповідача про пропуск строку на звернення до суду не знайшли свого документального підтвердження.

В частині доводів відповідача про наявність підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на те, що позивач звільнена 18 липня 2019 року звільнена із займаної посади у Мінрегіоні відповідно до пункту 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про державну службу», пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України, суд зазначає наступне.

Факт звільнення ОСОБА_1 не свідчить про відсутність між сторонами даної адміністративної справи публічно-правового спору, адже в даному випадку між позивачем та відповідачем припинено виключно трудові відносини, однак станом на момент прийняття оскаржуваного наказу такі відносини існували та оскаржуваний наказ породжує для позивача правові наслідки, зокрема, передбачені статтею 79 Закону України «Про державну службу».

Відтак, судом не вбачається підстав для закриття провадження у даній адміністративній справі.

Вимогами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування виконав.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77,139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук