Справа № 826/10610/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді Кучми А.Ю.

суддів Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у місті Києві, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 14.06.2018 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягають скасуванню, оскільки станом на 31.12.2017 податок на доходи фізичних осіб до відповідного бюджетного рахунку підприємства сплачено у повному обсязі та своєчасно.

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачем щодо задоволення позову заперечено, оскільки проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 168.1.1 та 168.1.5 пункту 168.1, підпунктів 168.4.4 та 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, у результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб у 2017 році, а тому застосування до позивача штрафних санкцій та пені спірним податковим повідомленням-рішенням є правомірним.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2019 адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 14.06.2018 №.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказується не неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» з питань податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатом якої складено акт №377/26-15-14-01-05/342977075 від 29.05.2018 (далі - акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушень норм податкового законодавства, а саме:

- 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1. підпункту 168.4.4, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України, у результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті податку на доходи фізичних осіб у 2017 році на загальну суму 1 331 501,00 грн та встановлено несвоєчасну сплату (перерахування) до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб за січень 2015 - червень 2016 років (з урахуванням листа від 13.06.2018 №27276/10/26-15-14-01-05 про виправлення описки).

У зв`язку із встановленням допущення позивачем порушень норм податкового законодавства Головним управлінням ДФС у м. Києві 14.06.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 5 212 076,60 грн, з яких 1 331 501,00 грн за основним платежем та 3 880 975,00 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючи з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що прийнято відповідачем з порушенням норм податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з приписами підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Таким чином, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (підпункт 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України).

Відповідно до пункту 54.2 статті 54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом ІV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, проведеною перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2015 згідно реєстрів бухгалтерського обліку (рах.6411) обліковується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету у розмірі 1 677 624,47 грн. При цьому, у період 2015-2017 роки позивачем нараховано 12 748 778,70 грн та сплачено до бюджету 12 607 415,99 грн. (а.с.106-209 том І)

За висновками податкового органу, станом на кінець перевірки за позивачем рахувалась заборгованість зі сплати податку у розмірі 1 331 501,00 грн. та несвоєчасно сплачений податок у розмірі 4 421 947,20 грн.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положеннями статті 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові №21-2919а15 від 10.11.2015.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, вказаною нормою ПК України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, станом на 01.01.2015 за позивачем обліковувався борг у розмірі 1 677 624,47 грн., у зв`язку із чим податковим органом сплачені позивачем суми податку були спрямовані на його погашення у відповідності до зазначених приписів ПК України.

Крім того, враховуючи що позивачем несвоєчасно здійснювалася сплата податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 421 947,20 грн., відповідачем у відповідності до приписів пункту 127.1 статті 127 ПК України до позивача застосовано штраф.

Згідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до позивача застосовано напутні санкції:

- розрахунковий період травень 2015 року - несвоєчасно сплачена сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 179 037,75 грн., з огляду на що до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 25% від суми у розмірі 294 759,44 грн.;

- розрахунковий період червень 2015 року - несвоєчасно сплачена сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 236 440,31 грн., з огляду на що до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 50% від суми у розмірі 118 220,16 грн.;

- розрахунковий період липень 2015 - червень 2016 років - несвоєчасно сплачена сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3 292 493,66 грн., з огляду на що до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 575% від суми у розмірі 2 469 370,25 грн.;

- розрахунковий період лютий-травень 2017 року - не сплачено суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 331 501,00 грн., у зв`язку з чим до позивача застосовано штраф у розмірі 75 % від суми у розмірі 998 625,75 грн.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 22 травня 2018 року у справі №820/6437/16 (К/9901/31032/18) у подібних відносинах, положеннями статті 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Відтак, застосування штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України можливо внаслідок неодноразового порушення, пов`язаного з ненарахування, неутримання та/або несплатою (неперерахуванням) податків платником податків незалежно від того, чи було виявлено ці порушення під час однієї перевірки контролюючого органу.

Відтак, враховуючи, що відповідачем виявлено несплату узгодженого зобов`язання, що є першим порушенням товариства у розумінні статті 127 ПК України, застосування відповідачем штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку є безпідставним.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено допущення позивачем порушення вимог закону в частині несвоєчасної сплати суми податку на доходи фізичних осіб за травень 2015 року - червень 2016 року, склад якого відповідає складу правопорушення, передбаченого статтею 126 ПК України, однак, податковим органом застосовано штраф за правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 127 цього кодексу.

Податковим органом штраф у розмірах 25%, 50%, 75% застосовано на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК України, яка встановлює відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Актом перевірки встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб, що доводить порушення прострочення встановленого строку сплати податку з доходів фізичних осіб та відповідає складу порушення, передбаченому статтею 126 ПК України.

Відповідно до частини першої пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Апеляційним судом встановлено, що контролюючий орган не виявив ненарахування, не утримання та/або несплату податковим агентом податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків та приходить до висновку, що податковий орган виявив вчинення позивачем правопорушення, склад якого відповідає складу правопорушення, передбаченого статтею 126 ПК України, проте застосував штраф за правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 127 цього кодексу.

З огляду на зазначене, відсутність правових підстав для застосування до визначеного статтею 126 ПК України правопорушення штрафних санкцій, встановлених статтею 127 цього Кодексу, обумовлює наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 813/1632/16.

З огляду на викладене, суд вважає відсутніми правові підстави для застосування до визначеного статтею 126 Податкового кодексу України правопорушення штрафних санкцій, встановлених статтею 127 цього Кодексу, обумовлює наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафу.

Також, на думку суду, контролюючий орган безпідставно застосував штраф у розмірі 50% та 75% суми податку.

Колегія суддів зазначає, що застосування штрафу в більшому розмірі можливе у разі встановлення контролюючим органом повторності порушення протягом 1095 днів, яке зафіксовано в акті перевірки та, як наслідок, у податковому повідомленні-рішенні.

Проте, відповідачем не було зафіксовано факту повторного протягом 1095 днів неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, як і не було надано доказів прийняття податкових повідомлень-рішень, якими позивачу були б збільшені суми грошового зобов`язання двічі, тричі протягом року, що передували прийняттю оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 805/3649/17-а.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.12.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

І.О. Лічевецький

Л.В. Бєлова