Справа № 520/10928/19
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 грудня 2019 р. № 520/10928/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області (61200, м. Харків, м-н., Конституції, буд. 1, палац Праці, 3 під`їзд, 4 поверх, ) про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати неправомірною відмову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо невиплати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриманих за життя, її чоловіком - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , сум страхових виплат за період з 01.07.2018 р. по день його смерті - 11.06.2019 р.;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 01.07.2018 р. по 11.06.2019 р. та виплатити нараховані кошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), як спадкоємцю першої черги, після смерті чоловіка.

В обґрунтування позову зазначила, що з 2016 р. її чоловік ОСОБА_2 , перебував на обліку, як внутрішньо переміщена особа у Основ`янському районі міста Харкова, у зв`язку із проведенням антитерористичної операції у Луганській області та Донецькій областях та отримував належну йому пенсію та страхові виплати, як потерпілий на виробництві. Однак, 11 червня 2019 р. чоловік позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті чоловіка залишилась спадщина, яка складається з недоотриманої суми страхових виплат, які її чоловік не отримував з 2018 р. по день його смерті. Однак, відповідачем була надана відповідь, в якій було зазначено, що заборгованість по страховим виплатам перед спадкодавцем відсутня, а тому відсутній розмір недоотриманої суми по страховим виплатам. Позивач не погоджується із зазначеним рішенням відповідача, вважає його таким, що порушує її законні інтереси, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 21.10.2019 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 21.10.2019 р. була надіслана позивачу та отримана ним 29.10.2019 р.

Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі від 21.10.2019 р. була надіслана відповідачу та отримана ним 29.10.2019 р.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в порядку ст. 162 КАС України, в якому зазначив, що позов подано неналежним позивачем, а належним є ОСОБА_2 . Вказав на те, що позивачем не надано копія свідоцтва про право на спадщину, а також не залучено до даної справи нотаріуса стороною по справі. Відповідно до ст. 1219 Цивільного кодексу України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідач призначив та виплатив належні суми страхових виплат потерпілому згідно із діючим законодавством з 01.06.2016 р. по 30.06.2018 р. З 01.07.2018 р. страхові виплати ОСОБА_2 як ВПО були припинені на підставі постанови відділення Фонду від 26.06.2018 р. № 2052/27363/3664/32 у зв`язку з не підтвердженням місцем мешкання. Рішенням комісії від 27.08.2018 р. № 387 довідку ВПЛ 18.08.2017 р. № 7 скасовано. Вказане рішення комісії ОСОБА_2 не оскаржувалось. На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до ч. 10 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» належні суми стразових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини. Відповідно до ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. На підставі вищевикладеного позивач просив задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідно до свідоцтва (серія НОМЕР_3 № 295317 від 21.09.2016 р.) між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09 лютого 1991 року було укладено шлюб (а.с. 13).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області та був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки № від 11.02.2016 р. та довідки № від 18.08.2017 р.

11.06.2019 р. ОСОБА_2 помер (свідоцтво про смерть від 14.08.2019 р. серія НОМЕР_4 (а.с. 14).

Постановою від 26.06.2018 р. №2052/27363/3664/32 від 26.06.2018 р. була припинена щомісячна страхова виплата з причини не підтвердження місця проживання комісією Основ`янського району від 18.06.2018 р.

Відповідно до довідки від 26.07.2019 р. № 6326- ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 12).

ОСОБА_1 звернулася до Харківського міського відділення Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області із заявою від 06.09.2019 р., в якій просить виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недоотриманні страхові виплати померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 2018 р. по день його смерті 11.06.2019 р. (а.с. 15).

Листом від 10.09.2019 р. за № 15.02-24/5689 позивачу було повідомлено що ОСОБА_2 , ІНП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та отримував страхові виплати з 01.02.2016 р. по 31.07.2017 р. у ВВД ФССНВУ у м. Харкові та з 01.08.2017 р. по 30.06.2018 р. у Відділенні. Страхові виплати, що були нараховані ОСОБА_4 у вказаний період, сплачені у повному обсязі. Заборгованості немає. ОСОБА_2 виплачена доплата по перерахунку з 01.03.2014 р. у повному обсязі.

Страхові виплати потерпілому припинені з 01.07.2018 р. на підставі рішення від 18.06.2018 р. № 25 «Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Основ`янського району м. Харкова» у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи, яка підтверджує фактичне проживання у м. Харкові. З огляду на зазначене позивачу було повідомлено, що суми, які належали потерпілому ОСОБА_5 , але не виплачені Відділенням за його життя немає. Стосовно сум коштів за період з 01.07.2018 р. по 11.06.2019 р. позивачу було рекомендовано звернутися до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за адресою: пр.-т Гвардійський, 30, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93411 (а.с. 16).

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. (частина 1 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; в інших випадках, передбачених законодавством.

Частинами 1, 4, 7, 10 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів підтвердження її права на спадщину.

Статтею 67 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами статей 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з приписами статті 1297 Цивільного кодексу України включення до складу спадщини майна та інших активів спадкодавця з видачею свідоцтва про право на спадщину віднесене до компетенції нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 1300 Цивільного кодексу України передбачено, що повноваженнями по внесенню змін до свідоцтва про право на спадщину наділені саме нотаріуси або в сільських населених пунктах - уповноважені на це посадові особи відповідного органу місцевого самоврядування.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що органи Фонду соціального страхування України не наділені повноваженнями по внесенню змін до свідоцтва про право на спадщину, у разі якщо відповідні виплати не включені до спадщини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що про відсутність підстав для задоволення позову.

Окремо, суд звертає увагу на те, що страхові виплати потерпілому припинені з 01.07.2018 р. на підставі рішення від 18.06.2018 р. № 25 "Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Основ`янського району м. Харкова". Зазначене рішення є чинним не оскаржувалося та не скасовувалося.

Також суд зазначає, що відповідачем було запропоновано у листі від 10.09.2019 р. за № 15.02-24/5689 звернутися із зазначеним питанням до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за адресою: пр.-т Гвардійський, 30, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93411.

Однак позивач жодних дій, направлених на досудове врегулювання спору не вчинив.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та, керуючись приписами ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 258, 262, КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області (61200, м. Харків, м-н., Конституції, буд. 1, палац Праці, 3 під`їзд, 4 поверх, ) про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2019 року.

Суддя Н.А. Полях