Справа № 520/8664/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 р. Справа № 520/8664/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі № 520/8664/19 (головуючий 1 інстанції Панов М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України в якому просив:

- визнати протиправними дії ДФС України, які полягають у нездійсненні дій по сплаті рахунку за стаціонарне лікування на протязі з 21.01.2019 по 05.02.2019, внесення позивача до списку до договору про надання медичних послуг особам начальницького складу податкової міліції, а також особам з числа пенсіонерів, які були звільнені з підрозділів податкової міліції ДФС України, що визначаються договором про надання медичних послуг, який укладається між ГУДФС та державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області», відмовою надати путівку на санаторне курортне лікування, а також внесення позивача до списку до договору про надання медичних послуг (санаторне курортне лікування особам начальницького складу податкової міліції, а також особам з числа пенсіонерів, які були звільнені з підрозділів податкової міліції ДФС України, що визначаються договором про надання медичних послуг, який укладається між ГУДФС та державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області»;

- зобов`язати ДФС України оформити та направити необхідні документи до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» та внести позивача до списку до договору про надання медичних послуг (стаціонарного лікування) особам начальницького складу податкової міліції , а також особам з числа пенсіонерів , які були звільнені з підрозділів податкової міліції ДФС України, що визначаються договором про надання медичних послуг , який укладений між ГУДФС та державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області»;

- зобов`язати ДФС України оформити та направити необхідні документи до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» та сплатити рахунок за моє стаціонарне лікування, як інваліда 2-ї групи (захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ), в госпіталі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» на протязі з 21.01.2019 по 05.02.2019 у розмірі 5748 ,00 (п`ять тисяч сімсот сорок вісім гривен 00 коп);

- зобов`язати ДФС України оформити та направити необхідні документи до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» та внести позивача до списку до договору про надання медичних послуг (санаторне-курортне лікування) особам начальницького складу податкової міліції, а також особам з числа пенсіонерів, які були звільнені з підрозділів податкової міліції ДФС України, що визначаються договором про надання медичних послуг , який укладений між ГУ ДФС та державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області»;

- зобов`язати ДФС України оформити та направити необхідні документи про перелік лікувальних закладів, підпорядкованих ДФС України з наданням профілю лікування та надати позивачу безкоштовну путівку (або процентну путівку до санаторія) на санаторне-курортне лікування, як інваліду 2-ї групи звільненого з органів у зв`язку з хворобою, яке пов`язане з проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до довідки серія ХАР - 05 №003392 від 11.07.2012 МСЕК та надавати в подальшому, відповідно до Закону України «Про соціальні гарантії військовослужбовців»;

- стягнути з ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 сплачений грошові кошти за поштові відправлення у розмірі 100 (сто) гривен.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою в позові відмовити.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з лютого 2000 року по травень 2012 року перебував на службі в органах податкової міліції.

Наказом Державної податкової служби України від 21.05.2012 №1100-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача було звільнено у відставку.

Так, позивач у січні 2019 року проходив стаціонарне лікування в госпіталі Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області".

В позовній заяві позивач вказує на той факт, що його лікування у вказаному закладі має бути профінансовано з боку відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ст. 20-23 Закону України "Про міліцію", Закону України "Про державну податкову службу в Україні", Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМУ від 29.07.21991 №114, а також Закону України "Про Національну поліцію" (прикінцеві та перехідні положення).

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів такої відмови чи доказів звернення до відповідача з відповідними вимогами.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про міліцію" працівники органів внутрішніх справ та члени їх сімей, які проживають разом з ними, користуються безоплатним медичним обслуговуванням у закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. За працівниками органів внутрішніх справ, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на обслуговування цими ж закладами.

Аналогічна норма міститься і в Законі України "Про Національну поліцію". За приписами ст. 95 вказаного Закону поліцейським гарантується безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України. Громадяни України з числа колишніх поліцейських, які були звільнені зі служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штату, та члени їхніх сімей (дружина (чоловік), діти до 18 років, а в разі їх навчання у вищих навчальних закладах - до 23 років) мають право на медичне забезпечення в закладах охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України відповідно до умов, визначених частинами першою - сьомою цієї статті.

Як вбачається зі змісту вказаних статей, чинним законодавством передбачена гарантія у вигляді безоплатного медичного обслуговування колишніх працівників міліції, а не їх медичне обслуговування за рахунок роботодавця. Отже, на відповідача не покладено обов`язок фінансування лікування колишніх працівників податкової міліції.

В той же час, відповідно до Галузевої угоди між ДФС України, Всеукраїнською професійною спілкою працівників органів державної фіскальної служби та Професійною спілкою працівників митних органів України на 2018-2020 роки, зареєстрованою Міністерством соціальної політики України від 17.10.2018 №25 ДФС України зобов`язується проводити медичне обслуговування працівників у межах кошторису на зазначені цілі та укладати договори з медичними закладами щодо отримання працівниками податкової міліції медичних послуг з лікування (обстеження та госпіталізація).

Колегія суддів зазначає, що станом на дату лікування позивача, договір щодо медичного обслуговування між ДФС України та Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" укладено не було.

При цьому, 18.02.2019 між Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" та Головним управління ДФС у Харківській області (згідно листа ГУ ДФС у Харківській області від 11.03.2019 №2568/8/20-40-04-01-24, що міститься в матеріалах справи) було укладено відповідний договір про надання медичних послуг, згідно п. 1.3 якого Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області" надає послуги з лікування особам, що проходять службу в Головному управлінні ДФС у Харківській області на посадах начальницького складу податкової міліції, а також пенсіонерам податкової міліції замовника, статус яких визначений Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з вказаного переліку, позивач не відноситься до категорій осіб, лікування яких фінансується Головним управлінням ДФС у Харківській області відповідно до договору від 18.02.2019.

В частині позовних вимог щодо внесення змін до договору про надання медичних послуг, суд зазначає наступне.

Державна фіскальна служба України не є стороною договору від 18.02.2019 про надання медичних послуг.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також позивач просить суд визнати неправомірною відмову ДФС України надати путівку на санаторно-курортне лікування, а також надати відповідну путівку. Проте, позивачем не надано жодних доказів такої відмови чи доказів звернення до відповідача з відповідними вимогами. В позові посилання на відповідні листи чи рішення також відсутні.

З урахуванням викладеного, позивачем не надано доказів наявності спору з даного питання між ним та ДФС України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у спірних відносинах діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції в частині що оскаржується, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 по справі № 520/8664/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко