Справа № 805/5003/18-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року справа №805/5003/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Сенникова А.А., діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року (головуючий суддя І інстанції Ушенко С.В.), складену у повному обсязі 28 грудня 2018 року у м. Слов`янськ Донецької області у справі № 805/5003/18-а за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень відповідача № від 29.03.2018 року та № від 29.03.2018 року (а.с. 4-5 т. 1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 805/5003/18-а позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2018 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2018 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області (а.с. 100-104 т. 2).

Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління ДФС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, податковим органом зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з порушенням позивачем приписів Податкового кодексу України При цьому, відповідачем зазначено, що відповідно до Податкового Кодексу України будь-які питання щодо оподаткування не можуть змінюватись іншими законами, змін до Кодексу не вносилось, посилання на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є незмістовними.

Відповідачем зазначено, що позивач здійснює господарську діяльність, виконує зобов`язання як податковий агент в частині нарахування, утримання податку на доходи фізичних осіб, відтак, повинно своєчасно та в повному обсязі здійснювати нарахування та сплату податків на доходи фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи та нести відповідальність за порушення норм Податкового Кодексу України (а.с. 135-140 т.2).

Представники відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі КП «Компанія «Вода Донбасу») є юридичною особою (; 87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 А), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є платником податків та знаходиться на обліку в органах Державної фіскальної служби (а.с. 15-17, 45-47 т.1).

На підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 09.02.2018 №180, відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено відповідний акт від 19.03.2018 № 263/05-99-13-03/35580890.

Так, в ході перевірки працівниками податкового органу встановлені, зокрема, наступні порушення:

1) п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.п.168.1.2 та 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п. «е», п.176.1 ст.176, п.п. «а», п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині:

- несплати (неперерахування) нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб в сумі 783 842,08 грн. з нарахованого доходу на користь працівників, з них : 36 546,41 грн. за червень 2017 року, 145 605,88 грн. за липень 2017 року, 147 445,10 грн. за серпень 2017 року, 147 687,32 грн. за вересень 2017 року, 154 607,45 грн. за жовтень 2017 року, 151 949,92 грн. за листопад 2017 року;

- несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у сумі 3 049 317,58 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників (перерахований після виплати доходу), з них : 213 588,75 грн. за 2014 рік, 59 628,05 грн. за січень 2015, 63 944,26 грн. за лютий 2015 року, 67 751,41 грн. за березень 2015 року, 70 950,20 грн. за квітень 2015 року, 65 981,85 грн. за травень 2015 року, 65 240,08 грн. за червень 2015, 69 855,35 грн. за липень 2015 року, 70 830,38 грн. за серпень 2015, 73 251,34 грн. за вересень 2015 року, 74 360,84 грн. за жовтень 2015 року, 70 182,10 грн. за листопад 2015 року, 84 967,56 грн. за грудень 2015 року, 92 379,80 грн. за січень 2016 року, 100 850,72 грн. за лютий 2016 року, 97 516,16 грн. за березень 2016 року, 93 415,84 грн. за квітень 2016 року, 94 366,76 грн. за травень 2016 року, 100 855,15 грн. за червень 2016 року, 97 661,29 грн. за липень 2016 року, 97 238,86 грн. за серпень 2016 року, 93 680,95 грн. за вересень 2016 року, 94 567,26 грн. за жовтень 2016 року, 94077,50 грн. за листопад 2016 року, 102 587,55 грн. за грудень 2016 року, 137 373,14 грн. за січень 2017 року, 138 996,29 грн. за лютий 2017 року, 155 212,31 грн. за березень 2017 року, 147 683,63 грн. за квітень 2017 року, 150 093,33 грн. за травень 2017 року, 110 228,87 грн. за червень 2017 року;

- заниження нарахування та несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з нарахованого доходу на користь фізичної особи на суму 144,00 грн., в тому числі за січень 2016 року 6,00 грн., за лютий 2016 року 6,00 грн., за березень 2016 року 6,00 грн., за квітень 2016 року 6,00 грн., за травень 2016 року 6,00 грн., за червень 2016 року 6,00 грн., за липень 2016 року 6,00 грн., за серпень 2016 року 6,00 грн., за вересень 2016 року 6,00 грн., за жовтень 2016 року 6,00 грн., за листопад 2016 року 6,00 грн., за грудень 2016 року 6,00 грн., січень 2017 року 6,00 грн., за лютий 2017 року 6,00 грн., за березень 2017 року 6,00 грн., за квітень 2017 року 6,00 грн., за травень 2017 року 6,00 грн., за червень 2017 року 6,00 грн., за липень 2017 року 6,00 грн., за серпень 2017 року 6,00 грн., за вересень 2017 року 6,00 грн., за жовтень 2017 року 6,00 грн., за листопад 2017 року 6,00 грн., за грудень 2017 року 6,00 грн.

2) п.п. 1.4, 1.6 п.161 підр.10 р.ХХ, п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, п.п.168.1.2, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.п.е) п.176.1 ст.176, п.п.а) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VI (із змінами та доповненнями) в частині:

- несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у сумі 85 967,33 грн. з нарахованого доходу на користь працівників, з них: 10 105,69 грн. за травень 2017 року, 12 442,94 грн. за червень 2017 року, 12 386,27 грн. - за липень 2017 року, 12 514,20 грн. за серпень 2017 року, 12 548,87 грн. - за вересень 2017 року, 13 081,25 грн. - за жовтень 2017 року, 12888,11 грн. - за листопад 2017 року;

- несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у сумі 242 467,40 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників ( перерахований після виплати доходу), з них : 6 469,40 грн. за січень 2015 року, 6 832,60 грн. за лютий 2015 року, 7 240,43 грн. за березень 2015 року, 7 560,64 грн. за квітень 2015 року, 7 240,51 грн. за травень 2015 року, 7 033,14 грн. за червень 2015 року, 7 460,63 грн. за липень 2015 року, 7 580,41 грн. за серпень 2015 року, 7 783,14 грн. за вересень 2015 року, 7 923,85 грн. за жовтень 2015 року, 7979,67 грн. за листопад 2015 року, 8 996,32 грн. за грудень 2015 року, 8 064,60 грн. за січень 2016 року, 8 683,53 грн. за лютий 2016 року, 8 463,84 грн. за березень 2016 року, 8 155,33 грн. за квітень 2016 року, 8 176,29 грн. за травень 2016 року, 8 738,14 грн. за червень 2016 року, 8 485,07 грн. за липень 2016 року, 8 470,44 грн. за серпень 2016 року, 8 186,27 грн. за вересень 2016 року, 8 253,97 грн. за жовтень 2016 року, 8 206,80 грн. за листопад 2016 року, 8 789,43 грн. за грудень 2016 року, 11647,65 грн. за січень 2017 року, 11 858,28 грн. за лютий 2017 року, 13 122,60 грн. за березень 2017 року, 12 514,56 грн. за квітень 2017 року, 2 549,86 грн. за травень 2017 року;

- перерахування 1,00 грн. нарахованого/утриманого військового збору під час виплати доходу на користь працівників з порушенням строків, встановлених Кодексом для місячного податкового періоду, з них 1,00 грн. - за січень 2015 року;

- ненарахування, неутримання та несплати до бюджету військового збору з нарахованого доходу на користь фізичної особи на суму 94,20 грн., в тому числі за січень 2015 року 3,00 грн., лютий 2015 року 3,00 грн., березень 2015 року 3,00 грн., квітень 2015 року 1,20 грн., вересень 2015 року 3,00 грн., жовтень 2015 року 3,00 грн., листопад 2015 року 3,00 грн., грудень 2015 року 3,00 грн., січень 2016 року 3,00 грн., лютий 2016 року 3,00 грн., березень 2016 року 3,00 грн., квітень 2016 року 3,00 грн., травень 2016 року 3,00 грн., червень 2016 року 3,00 грн., липень 2016 року 3,00 грн., серпень 2016 року 3,00 грн., вересень 2016 року 3,00 грн., жовтень 2016 року 3,00 грн., листопад 2016 року 3,00 грн., грудень 2016 року 3,00 грн., січень 2017 року 3,00 грн., лютий 2017 року 3,00 грн., березень 2017 року 3,00 грн., квітень 2017 року 3,00 грн., травень 2017 року 3,00 грн., червень 2017 року 3,00 грн., липень 2017 року 3,00 грн., серпень 2017 року 3,00 грн., вересень 2017 року 3,00 грн., жовтень 2017 року 3,00 грн., листопад 2017 року 3,00 грн., грудень 2017 року 3,00 грн. (а.с. 157-201 т.1)

За результатами вказаної перевірки, на підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 № (а.с. 6, 34 т .1), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, на загальну суму 356210,00 грн., з яких за основним платежем 86059,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 246391,00 грн., сума пені 23760,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 № (а.с.7, 33 т. 1), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на загальну суму 3878723,00 грн., з яких за основним платежем 783 986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2834763,00 грн., сума пені 259974,00 грн.

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями від 29.03.2018 № та № , позивач 13.04.2018 звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргами № 359, № 360, в яких просив скасувати зазначені податкові повідомлення-рішення (а.с. 35-36, 37-38 т.1).

За результатами розгляду зазначених скарг Державною фіскальної службою України прийнято рішення від 11.06.2018 вих. № 1999916/99-99-11-02-01-15, згідно якого податкові повідомлення-рішення від 29.03.2018 № і № залишено без змін, а скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» - без задоволення (а.с. 9-11, 39-41 т.1).

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивача зареєстровано на території здійснення антитерористичної операції, а Сертифікатами (висновком) ТПП засвідчено настання обставин непереборної сили, відтак, спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктами 16.1.2 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або у не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, КП «Компанія «Вода Донбасу» у розумінні п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є податковим агентом.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

За змістом підпункту 168.1.2 статті 168.1 статті 168 ПК України випливає, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1статті 168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених положень ПК України дає підстави для висновку, що податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.4, п.п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 62.1 ст. 62 Податкового Кодексу України, податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового Кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Відповідно до Наказу ДФС України від 01.06.2017 за № 396 «Про затвердження Зразка форми акта (довідки) документальної планової/позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок» при оформленні результатів перевірок в акті (довідці) перевірки необхідно чітко визначити, які податкові періоди (в межах періоду, що перевірявся) або які операції та/або документи у відповідних періодах перевірені суцільним порядком, а які вибірково.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 ПКУ для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8 ст. 86 ПКУ).

Таким чином, податкове повідомлення-рішення виноситься контролюючим органом на підставі результатів перевірки, які зафіксовані в акті та лише в межах періоду, що перевірявся.

Так, перевірка КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, контролюючим органом проводилась за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

Разом з тим, КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі відокремленого підрозділу Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано на території міста Лиман (Красний Лиман) Донецької області, отже здійснює господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до матеріалів справи позивач в особі відокремленого підрозділу знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, а саме Лиман (Красний Лиман) Донецької області.

Стаття 10 зазначеного закону передбачає, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми суд дійшов висновку, що:

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Матеріалами справи підтверджується, що Торгово-промисловою палатою України розглянуті звернення позивача та видані такі Сертифікати про форс-мажорні обставини.

В підтвердження для КП «Компанія «Вода Донбасу» та його відокремленого підрозділу настання обставин непереборної сили (форс-мажору) позивачем наданий до суду Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1735 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 № 5270/05-4 (а.с. 13 т. 1), яким позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (на момент видачі сертифікатів Торгово-промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну визначити неможливо) та Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 1217 про настання обставин непереборної сили від 29.10.2014 № 4244/05-4 (а.с. 14 т. 1), яким відокремленому підрозділу (Лиманському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу») позивача засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікатів Торгово-промислової палати України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну визначити неможливо.

Відтак, вищевказані Сертифікати засвідчують Обставини непереборної сили з 10 червня 2014 року до впровадження регламенту (18.12.2014), відтак, податкові повідомлення рішення за період з 19 грудня 2014 року є правомірними, оскільки позивачем не доведено в суді отримання сертифікатів Торгово-промислової палати України щодо обставин непереборної сили, на спірний період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року ,по кожному виду справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначалось раніше, відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 № (а.с. 6, 34 т .1), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, на загальну суму 356210,00 грн., з яких за основним платежем 86059,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 246391,00 грн., сума пені 23760,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 29.03.2018 № (а.с.7, 33 т. 1), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, на загальну суму 3878723,00 грн., з яких за основним платежем 783 986,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2834763,00 грн., сума пені 259974,00 грн.

З розрахунку штрафних санкцій та пені за порушення правил нарахування, сплати (перерахунку) військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, наданих до суду апеляційної інстанції (а.с. 175-178 т.2), слідує, що загальна сума склала 356 030,63 грн., з яких за основним платежем 85 967,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 246 322,30 грн., сума пені 23 741,00 грн. та військового збору за договором оренди транспортного засобу б/н від 24.04.2012 року в сумі 94.20 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції встановив розбіжності у сумах визначених розрахунком та податковим повідомленням-рішенням від 29.03.2018 № в сумі 85, 17 грн., що тягне за собою його скасування у зазначеній частині як не доведений в суді.

З розрахунку штрафних санкцій та пені з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, наданих до суду апеляційної інстанції (а.с. 179-182 т.2), слідує, що загальна сума склала 3 878 449,89 грн., з яких за основним платежем 783 842,08 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2 834 655,19 грн., сума пені 259 952,62 грн. та податку нам доходи фізичних осіб за договором оренди транспортного засобу б/н від 24.04.2012 року в сумі 144.00 грн.

Відтак, суд апеляційної інстанції встановив розбіжності у сумах визначених розрахунком та податковим повідомленням-рішенням від 29.03.2018 № на 126,11 грн., що тягне за собою його скасування у зазначеній частині як не доведений в суді.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду із частковим задоволенням позовних вимог та частковим скасуванням податкових повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року по справі № 805/5003/18-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2018 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114; ) в сумі 126 (сто двадцять шість гривень) 11 копійок.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 березня 2018 року №, прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114; ) в сумі 85 (вісімдесят п`ять гривень) 17 копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 16 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Судді Т.Г.Арабей

Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко