Справа № 340/3193/19
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/3193/19

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту накладеного на підставі наказу «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» б/н від 16.11.2015 року та на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № 257117 від 05.05.2010 року Кіровського відділу Державної виконавчої служби міського управління юстиції, на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 ) та 1/4 частину квартири по АДРЕСА_2 );

- зобов`язати Фортечний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі наказу «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» б/н від 16.11.2015 року та на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № 257117 від 05.05.2010 року Кіровського відділу Державної виконавчої служби міського управління юстиції;

- стягнути понесені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на надання правничої (правової) допомоги у розмірі 2000 грн.

13 грудня 2019 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2019 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 , проживаючому АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стало відомо про те, що на належне йому нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 ) та 1/4 частини квартири по АДРЕСА_2 ), накладено арешт.

Арешт на належне позивачеві нерухоме майно накладено за даними Єдиного реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № НОМЕР_2 від 05.05.2010 Кіровським відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області, державним виконавцем Закалашнюк.

24.09.2019 ОСОБА_1 до Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області було подано заяву з приводу повідомлення чи дійсно відносно нього у Фортечному відділі Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувають будь-які не завершені виконавчі провадження.

На звернення позивача, відповідач листом від № 57935 від 27.11.2019 повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 27.11.2019 відносно нього не перебуває виконавчих проваджень щодо стягнення боргів, штрафів, аліментів. Таким чином, наявність арешту майна позивача, враховуючи відсутність законних підстав для обмеження права власності позивача та невиконання державним виконавцем обов`язку зняти арешт при закінченні виконавчого провадження суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач до судового засідання надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволені.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , володіє приватною спільною часткою власності, а саме, є власником: 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 ) та 1/4 частини квартири по АДРЕСА_2 ) (а.с.12-13).

Відповідно до письмових пояснень позивача, судом з`ясовано, що у вересні 2019 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 , проживаючому АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стало відомо про те, що на належне йому нерухоме майно, а саме: 1/2 частини квартири по АДРЕСА_1 ) та 1/4 частини квартири по АДРЕСА_2 ), накладено арешт.

Арешт на належне позивачеві нерухоме майно накладено за даними Єдиного реєстру на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № НОМЕР_2 від 05.05.2010 року Кіровським відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області, державним виконавцем Закалашнюк.

24.09.2019 ОСОБА_1 до Фортечного відділу ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області було подано заяву з приводу повідомлення чи дійсно відносно нього у Фортечному відділі Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебувають будь-які не завершені виконавчі провадження (а.с.10).

На звернення позивача, Фортечний відділ державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області листом від № 57935 від 27.11.2019 повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень, АВСП-спецрозділ, встановлено, що у відділі на виконанні станом на 27.11.2019 не перебувають виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 , боргів, штрафів та аліментів.

Відповідно до витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено , що арешт накладено щодо ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 , та накладено арешт щодо боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2

Більш детальну інформацію в межах яких виконавчих проваджень накладався арешт надати не є можливим, оскільки згідно п. 9 Наказу від 25.12.2008 року № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» станом на 27.11.2019 року архівні виконавчі провадження знищені.

Оскільки інформацію про виконавчі провадження у межах яких винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на мою відчуження встановити неможливо, відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. (а.с. 11).

Суд вважає, що така відмова не відповідає вимогам законодавства про виконавче провадження та порушує права позивача з огляду на таке.

Вирішуючи спір та з`ясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно, суд виходить з того, що на той час діяло Положення про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5.

Відповідно до п.2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є, зокрема, заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з п.2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об`єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

У зв`язку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" та наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №98/07 від 14.04.2016 року правонаступником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції у спірних правовідносинах є Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області .

Як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав у відповідача зберігати накладений ним арешт на майно позивача, в силу неможливості виконавчого органу надати документ, яким відповідний арешт було застосовано, більш того, через неможливість цього органу конкретизувати виконавче провадження в рамках якого він був накладений.

По-друге, існування арешту майна позивача при визнанні відповідачем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно позивача порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено.

Таким чином, відмова відповідача у знятті арешту з належного позивачу майна, накладеного ним постановою від 05.05.2010 АЕ№257117 є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», що позбавляє позивача можливості вчиняти дії щодо належного йому майна, вільно розпоряджатися ним.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу вільно розпоряджатись належним йому майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених в рамках цього позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд присуджує на користь позивача всі здійснені, документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.3).

Стосовно вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правничої (правової) допомоги від 11.12.2019 (а.с.14), розрахунок витрат на правничу (правову) допомогу від 11.12.2019 (а.с.16) та довідка від 11.12.2019 про підтвердження оплати гонорару (винагороди) адвокату (а.с.15).

Враховуючи, що судові витрати на оплату професійної правничої допомоги підтверджуються належними доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Фортечного відділу державної виконавчої служби м.Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області(, 25006, м.Кропивницький, вул. Дворцова, 32/29) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Фортечного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо не зняття арешту накладеного на підставі наказу «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 16.11.2015 року та на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № 257117 від 05.05.2010 року Кіровського відділу Державної виконавчої служби міського управління юстиції, на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності, а саме: 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1 ) та 1/4 частину квартири по АДРЕСА_2 ).

Зобов`язати Фортечний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі наказу «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» б/н від 16.11.2015 року та на підставі постанови про арешт майна боржника серії АЕ № 257117 від 05.05.2010 року Кіровського відділу Державної виконавчої служби міського управління юстиції.

Присудити на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн. та судові витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 4700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя-підпис

з оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула