Справа № 456/4004/19
Суддя: Бораковський В. М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/4004/19
Провадження № 2-а/456/114/2019
УХВАЛА

іменем України

20 грудня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М.

секретар судового засідання Кміть Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить визнати дії інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича незаконними та скасувати постанову ЛВ 71690 від 11.06.2019 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього стягнення у розмірі 255,00 грн.

Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якої покликаючись на те, що позивач не підтвердив доказами дату отримання постанови, а також він пропустив десятиденний строк подачі позову до суду і не підтвердив поважність пропуску цього строку. Постанову ЛВ 71690 від 11.06.2019 була надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням яку він отримав 02.07.2019.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечила, суду пояснила, що позивачу стало відомо про оскаржувану постанову за наведених у позові обставин, а саме: коли він отримав з виконавчої служби відповідні документи. 02.07.2019 оскаржувана постанова дійсно надійшла за місцем реєстрації позивача на адресу: АДРЕСА_1 і вона її отримала, про що розписалася у рекомендованому повідомленні. За цією адресою вона здійснює свою професійну діяльність і за цією ж адресою зареєстроване місце проживання позивача. Вона не мала можливості повідомити своєчасно позивача про цю постанову, оскільки на той час він перебував за кордоном.

Заслухавши думку та аргументи представника позивача, а також зважаючи на аргументи, викладені представником відповідача у клопотанні, вивчивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Частина 2 статті 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні №6-зп/1997 від 25.11.1997 Конституційний Суд України розтлумачив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Такі скарги підлягають безпосередньому розгляду в судах незалежно від того, що прийнятим раніше законом міг бути встановлений інший порядок їх розгляду (оскарження до органу, посадової особи вищого рівня по відношенню до того органу і посадової особи, що прийняли рішення, вчинили дії або допустили бездіяльність).

Водночас, відповідно до частини 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня вручення постанови.

Визначаючи момент і виникнення права на позов у ОСОБА_1 суд враховує дві обставини, які мають для цього значення: об`єктивну наявність факту порушеного права, суб`єктивну особа дізналася або повинна була дізнатись про факт порушення права.

Так, факт порушеного права має місце, оскільки про це свідчать як складена постанова ЛВ 71690 від 11.06.2019 так і аргументи позивача, в яких він не заперечує проти цього факту.

Стосовно суб`єктивної обставини, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова (ЛВ №71690 від 11.06.2019 (а.с.4, 42-43) надсилалася ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 6 рекомендованим листом з повідомленням і згідно з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№170) (а.с.21) цю постанову за вказаною адресою отримано 02.07.2019. Адреса місця проживання ОСОБА_1 , на яку скеровано оскаржувану постанову, збігається з адресою, вказаною ним у позовній заяві, а, відтак, суд доходить обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 міг дізнатися про факт порушення права саме 02.07.2019 (дата отримання за місцем його проживання постанови ЛВ №71690 від 11.06.2019) і перебіг строку на оскарження постанови ЛВ №71690 від 11.06.2019, з огляду на вимоги частини 1 ст. 120 КАС України, почався саме з 03.07.2019.

Суд враховує те, що пропуск строку на подання позовної заяви щодо оскарження зазначеної постанови (ЛВ №71690 від 11.06.2019) не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки можуть бути наявні поважні причини його пропуску, у зв`язку з чим, за заявою особи, яка подала позовну заяву, цей строк може бути поновлено судом.

З матеріалів справи видно, що позивач подав до суду позовну заяву 11.10.2019 (а.с.1), обґрунтовуючи це тим, що 03.10.2019 на його адресу надійшла копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови ЛВ №71690 від 03.07.2019.

Надані на підтвердження цього обґрунтування доказ (конверт, а.с.5) не дає суду можливості підтвердити або спростувати факт отримання позивачем постанови 03.10.2019, оскільки такий доказ є нечитабельним. Однак, суд зазначає, що зазначене обґрунтування повністю спростовується наведеними вище обставинами, підтвердженими доказами, а саме: фактом отримання постанови за місцем проживання позивача 02.07.2019 (а.с.21).

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про поновлення строку на оскарження постанови ЛВ №71690 від 11.06.2019 із зазначенням причин пропуску цього строку. Крім цього, в позовній заяві позивачем також не ставиться перед судом такого питання та не наводяться відповідні аргументи на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Суд зазначає, що з часу початку перебігу строку на оскарження постанови ЛВ №71690 від 11.06.2019 до подачі ОСОБА_1 позовної заяви (11.10.2019) пройшло більше трьох місяців і стороною позивача не наведено жодної обставини, підтвердженої фактичними даними, яка б давала суду підстави вважати, що порушення позивачем строку подачі позову до суду зумовлене об`єктивними обставинами, які унеможливлювали або утруднювали звернення позивача до суду за захистом своїх прав у визначений строк.

Відповідно до частини 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання про наявність факту пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутність обґрунтованих підстав вважати, що такий строк пропущений з поважних причин, тому суд вважає, що позов слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 240, 248, 256, 286 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя В. М. Бораковський