Справа № 640/22586/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2019 року № 640/22586/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів

"Укртелефільм"

до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

треті особи 1) Державний комітет телебачення і радіомовлення України;

2) Головне управління Державної податкової служби в м. Києві;

3) Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ;

4) ОСОБА_2 ;

5) ОСОБА_3 ;

6) ОСОБА_4 ;

7) ОСОБА_5

про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника у

частині,

У С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний комітет телебачення і радіомовлення України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 08 листопада 2019 року про арешт коштів, що винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоріною А.М. в частині накладення арешту на кошти рахунку Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" в АТ "Банк Кредит Дніпро" м. Київ, МФО 305749, рахунок НОМЕР_6.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що рахунок Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" в АТ "Банк Кредит Дніпро" м. Київ, МФО 305749, рахунок НОМЕР_6, у значній частині, має соціальне призначення та гроші з цього рахунку йдуть на погашення заборгованості заробітної плати працівникам ДП "Укртелефільм" та виплат по заробітній платі на карткові рахунки працівників позивача та пов`язаних з нею соціальних виплат.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 26 листопада 2019 року. Залучено до участі у справі Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Також вказаною ухвалою було зобов`язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, наявні у відповідача; належним чином засвідченні копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 54434069 та виконавчого провадження № 53911901.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року залучено до участі у справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, за його письмовою заявою.

02 грудня 2019 року представником третьої особи - 1 надано письмові пояснення з приводу предмету позову, в яких викладено прохання задовольнити позовні вимоги.

Судове засідання 26 листопада 2019 року було відкладено на 02 грудня 2019 року у зв`язку із залученням третьої особи - 3.

Судове засідання 02 грудня 2019 року було відкладено на 04 грудня 2019 року у зв`язку з необхідністю подання пояснень та доказів учасниками справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, за їх письмовими заявами.

Судове засідання 04 грудня 2019 року було відкладено на 10 грудня 2019 року у зв`язку із залученням третіх осіб 4 та 5.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року зобов`язано Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати суду до 09 грудня 2019 року належним чином засвідченні копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 54434069, та всіх документів на підставі яких була винесена оскаржувана постанова.

У судовому засіданні 10 грудня 2019 року представник відповідача надав копії зведеного виконавчого провадження № 54434069 на 506 аркушах.

Відповідачем також надано відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що боржник систематично ухиляється від виконання рішень судів шляхом відкриття нових рахунків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, за його письмовою заявою.

Також у судовому засіданні 10 грудня 2019 року третьою особою - 3, у зв`язку із наданням копії матеріалів зведеного ВП № 54434069 було заявлено клопотання про продовження строку, установленого в ухвалі суду від 26 листопада 2019 року, для подання пояснень на адміністративний позов.

Судом у судовому засіданні 10 грудня 2019 року було надано учасникам справи строк для ознайомлення з матеріалами справи на подання письмових пояснень до 12 грудня 2019 року включно та була звернута увага учасників справи на строк розгляду даної категорії справ, який передбачений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судове засідання 10 грудня 2019 року було відкладено на 13 грудня 2019 року у зв`язку із залученням третьої особи - 6.

11 грудня 2019 року третьою особою - 3 було подано письмові пояснення щодо предмету позову, в яких зазначено, що до зведеного виконавчого провадження № 54434069 було приєднано 117 виконавчих документів. В рамках вказаного провадження накладення арешту направлено саме на забезпечення погашення заборгованості в першу чергу із заробітної плати.

Також, у вказаних письмових поясненнях, третьою особою - 3 заявлено клопотання про витребування доказів, в якому третя особа - 3 просить суд :

1) витребувати у відповідача інформацію про розподіл наявних стягувачів за черговістю задоволення їх вимог (відповідно до статті 46 Закону України «Про виконавче провадження») із зазначенням переліку стягувачів та суми стягнення щодо кожного окремого стягувача в кожній черзі станом на день надання відповіді;

2) витребувати в Дніпровському районному суді міста Києва належним чином засвідчену ухвалу від 10 грудня 2018 року по справі № 755/12651/18 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, належне Державному підприємству Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» в межах загальної суми боргу 421 909,62 грн, з вказівкою про її чинність;

3) витребувати у позивача штатний розпис та перелік працівників підприємства, яким починаючи з 21 грудня 2017 року була нарахована та сплачена заробітна плата із зазначенням дати та суми кожної виплати заробітної плати;

4) витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та в Головного управлінні Державної фіскальної служби в м. Києві інформацію про працівників Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм", яким починаючи з 21 грудня 2017 року була нарахована та сплачена заробітна плата із зазначенням дати та суми кожної виплати заробітної плати;

5) витребувати у Головного управлінні Державної фіскальної служби в м. Києві інформацію про відкриті банківські рахунки Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм", із зазначенням дати їх відкриття та їх призначення;

6) витребувати у третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 інформацію та документи (судові рішення) щодо підстав виникнення заборгованості позивача перед ними.

Також у вказаному поясненні третя особа - 3 просить суд, надати додатковий строк - 10 днів для подання доказів та пояснень на позовну заяву, з моменту ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження.

12 грудня 2019 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що вказаний відзив необґрунтований, у зв`язку з чим аргументи викладені в ньому не можуть бути прийнятті до уваги.

У судовому засіданні 13 грудня 2019 року клопотання третьої особи - 3 про витребування доказів (подане 11 грудня 2019 року) було задоволено частково, зобов`язано позивача надати суду копію штатного розпису та перелік працівників підприємства, яким починаючи з 21 грудня 2017 року була нарахована та сплачена заробітна плата із зазначенням дати та суми кожної виплати заробітної плати та Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві надати інформацію щодо рахунків позивача. У зв`язку з чим, судове засідання було відкладено на 17 грудня 2019 року.

В іншій частині клопотання третьої особи - 3 було відмовлено, оскільки докази зазначені у пунктах 1, 2 та 6 не стосуються предмету даної справи та у задоволенні пункту 4 вказаного клопотання немає необхідності тому, що вказану інформацію зобов`язано надати позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_5 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, за її письмовою заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2019 року замінено третю особу Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в адміністративній справі № 640/22586/19 на Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ 4314126).

Судове засідання 13 грудня 2019 року було відкладено на 17 грудня 2019 року, у зв`язку із залученням третьої особи - 7.

17 грудня 2019 року представником позивача подано до суду належним чином засвідченні копії штатного розкладу від 01 червня 2018 року, довідку про стан кадрових справ ДП "Укртелефільм» станом на 13 червня 2018 року, розрахункові відомості організації за червень-листопад 2019 року та копії заяв (23) щодо перерахування коштів на карткові рахунки працівників.

Представником позивача надано письмові пояснення, в яких зазначено, що у прохальній частині позову та по тексту позовної заяви було допущено технічну описку в зазначені рахунку: зазначено НОМЕР_6, замість правильного НОМЕР_6.

У судове засідання 17 грудня 2019 року прибули представники позивача та третьої особи - 2 та надали пояснення по суті позову, суд відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Після закінчення судового засідання судом отримано клопотання ОСОБА_6 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Також до суду під час розгляду справи у порядку письмового провадження надійшло клопотання ОСОБА_7 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Суд залишає вказані клопотання без розгляду, оскільки вказані клопотання отримані судом після того, як суд перейшов до розгляду справи по суті у судовому засіданні та перейшов у письмове провадження.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Аналіз змісту вказаної норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору та рішення у справі повинно мати вплив на права, свободи, інтереси або обов`язки третіх осіб.

Отже, у третьої особи повинен існувати правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням, що встановлюється через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Тобто судом має бути розглянуто й вирішено питання про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є третя особа, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи.

Так, предметом спору у справі, що розглядається є скасування постанови про накладення арешту на рахунок позивача з якого здійснюється виплата заробітної плати та інших обов`язкових платежів (податків та зборів). Тобто правовідносини, які є предметом розгляду виникли виключно між позивачем та відповідачем та впливають виключно на їх інтереси, права та обов`язки.

Суд звертає увагу на те, що предмет даного спору жодним чином не впливає на черговість та розмір вимог, а накладення арешту на певні рахунки не гарантує задоволення вимог стягувачів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для залучення третіми особами у даній справі усіх стягувачів у зведеному виконавчому провадженні № 54434069 щодо примусового виконання 117 виконавчих документів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження № 54434069 до складу якого входить 117 виконавчих документів про стягнення з Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" на загальну суму 6 236 285,10 грн з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

В межах зведеного виконавчого провадження 08 листопада 2019 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріною А. М. при примусовому виконанні 117 виконавчих документів винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти , що містяться на рахунках:

322313 АТ «Укрексімбанк» НОМЕР_7;

339050 ПАТ «Кристалбанк» НОМЕР_8;

305749 АТ «Банк Кредит Дніпро» НОМЕР_6;

353100 Полікомбанк НОМЕР_1 ;

339500 АТ «Таскомбанк» НОМЕР_9;

300711 Печерська Ф.АТ КБ «Приватбанк», м. КиївНОМЕР_10;

300711 Печерська Ф.АТ КБ «Приватбанк», м. КиївНОМЕР_11.

Вважаючи постанову головного державного виконавця Дніпровського районного відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріної А. М. від 08 листопада 2019 року про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти на рахунок в АТ «Банк Кредит Дніпро» НОМЕР_6, неправомірною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі по тексту - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Згідно до статті 10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписи статті 18 Закону встановлюють, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, згідно з пунктом 8 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення арешту, в тому числі й на кошти, які перебувають на рахунках.

Водночас, згідно з частиною другою статті 48 Закону №1404-VIII, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Також, статтею 73 Закону України №1404-VIII передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено Законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як зазначає позивач, виконавцем накладено арешт на рахунок позивача який використовується для виплати, зокрема, заробітної плати працівникам Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" та обов`язкових платежів.

На підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи надано копію виписки по особовому рахунку відкритого в АТ «Банк Кредит Дніпро» UA НОМЕР_12 за період з 14 серпня 2019 року по 11 листопада 2019 року (а.с.40-88, Т-1).

Зокрема, сплачено військовий збір за 03.2019 у сумі 1650,00 грн, за 04, 05, та 07 2019 у сумі 2647,58 грн, 06, 07, 08, 10 2019 у сумі 3057,94 грн (а.с. 41, 47-48, 64 Т-1);

- поповнено картковий рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_8 заробітна плата за 06.2019 у сумі 2817,00 грн (а.с.41, Т-1);

- поповнено картковий рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_9 заробітна плата за 04, 05 та 06 2019 у сумі 5635,00 грн (а.с.41, 48, Т-1);

- поповнено картковий рахунок № НОМЕР_4 ОСОБА_10 заробітна плата за 04 2019 у сумі 5635,00 грн (а.с. 48, Т-1);

- поповнено картковий рахунок № НОМЕР_5 ОСОБА_11 заробітна плата за 05 2019 у сумі 8050,00 грн (а.с.49, Т-1);

- перераховано заробітну плату 10 особам за 04 2019 року (а.с.49, Т-1);

- сплата ЄСВ з зарплати за 04, 05 та 07 2019 у сумі 24 410,90 грн та 38 838,12 грн (а.с.41, 50, Т-1);

- сплата ПДФО за 03, 04, 2019 року у сумі 19 968,01 грн (а.с.41, Т-1).

В матеріалах справи містяться письмові докази на підтвердження того, що особи, яким відраховувалась заробітна плата, працюють в ДП "Укртелефільм" (а.с.169-174, Т-4).

Суд зазначає, що у зв`язку з накладенням арешту на кошти боржника, позивачу фактично здійснено заборону видаткових операцій за рахунком № UA НОМЕР_12, відкритому в АТ «Банк Кредит Дніпро», з якого має перераховуватись заробітна плата та сплачуватися обов`язкові платежі (податків та зборів).

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно з частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. При цьому частиною 6 статті 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Таким чином, право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано та захищається державою, своєчасність та розмір якої не може бути поставлений в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що держава гарантувала та захистила право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальні виплати.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Отже, досліджуючи питання обмеження можливості позивача виплачувати заробітну плату працівникам, необхідно аналізувати пропорційність такого втручання.

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що заробітна плата виплачувалась Державним підприємством "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" виключно з рахунку № UA НОМЕР_12. Зокрема, у матеріалах справи міститься: виписка по вказаному рахунку, розрахункові відомості та заяви працівників ДП "Укртелефільм".

Накладення арешту на рахунок № UA НОМЕР_12, відкритому в АТ «Банк Кредит Дніпро» з якого здійснюється виплата заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та її своєчасне отримання, що призводить до порушення конституційних прав працівників позивача.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 11 червня 2018 року у справі № 910/4153/13, від 16 травня 2018 року у справі № 905/294/15, від 27 березня 2018 року у справі № 922/808/16.

За змістом пункту 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, втручання держави у певне право має бути «встановленим законом», переслідувати одну або більше легітимних цілей та бути «необхідним в демократичному суспільстві» - тобто пропорційним переслідуваній меті (зокрема, рішення у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom).

У справі Janowski v. Poland Європейський суд з прав людини вказав, що прикметник «необхідний» передбачає існування «нагальної суспільної необхідності». При здійсненні оцінки, чи існує така необхідність, Договірні держави користуються певною свободою розсуду.

Звертаючись до ознак «демократичного суспільства», Суд надає особливого значення плюралізму, терпимості і широті поглядів. У цьому контексті, він постановив, що, хоча окремі інтереси повинні при нагоді бути підпорядковані інтересам групи, демократія не означає, що думка більшості має завжди переважати: має бути досягнуто рівновагу, яка забезпечує справедливе та належне ставлення до меншин і уникає будь-яких зловживань домінуючим становищем (рішення у справі Stankov and the United Macedonian Organization Ilinden v. Bulgaria).

Суд звертає увагу на те, що спірна постанова, крім іншого, стосується обмеження на виплату заробітної плати, тобто гарантованого Конституцією України права людини, а отже, пропорційність повинна бути належним чином доведена.

Проте, відповідачем у даній справі не наведено жодного обґрунтування щодо пропорційності накладення арешту саме на рахунок з якого здійснюється виплата заробітної плати та обов`язкових платежів (податків та зборів), існування реальних загроз правам стягувачів, а отже не доведено необхідності їх обмеження саме у такий спосіб.

Системний аналіз обставин та матеріалів даної справи у їх співвідношенні, дає підстави для висновку про те, що постанова про накладення арешту не відповідає критерію пропорційності, оскільки відповідачем не надано будь-якого обґрунтування доцільності застосування саме таких заходів.

Відповідно до статті 59 Закону №1404-VIII, арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Оскільки судом встановлено протиправність прийняття державним виконавцем постанови про накладення арешту на рахунок UA НОМЕР_12, відкритому в АТ «Банк Кредит Дніпро», суд приходить висновку про наявність підстав для скасування постанови головного державного виконавця Дніпровського районного відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Федоріної А. М. від 08 листопада 2019 року в частині накладення арешту на вказаний рахунок.

Частиною дугою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм".

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" (вул. Туманяна, 15, м. Київ, 02002, ) - задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 08 листопада 2019 року про арешт коштів, що винесена головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Федоріною А.М. (вул. Краківська, 20, м. Київ, 02094, ) в частині накладення арешту на кошти рахунку Державного підприємства "Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" в АТ "Банк Кредит Дніпро" м. Київ, МФО 305749, рахунок НОМЕР_6.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 287, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова