Справа № 461/8931/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/8931/19
Провадження № 2-ваі/461/1/19
УХВАЛА

19.12.2019 року суддя Галицького районного суду міста Львова Стрельбицький В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Радченка Віталія Євгеновича,

встановив:

ОСОБА_1 в ході розгляду справи №461/8931/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, подав заяву про відвід головуючого судді Радченка Віталія Євгеновича. Ухвалою судді Радченка Віталія Євгеновича від 17 грудня 2019 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід, в порядку ст.40 КАС України.

Так, обґрунтовуючи заявлений відвід заявник покликається на обставини, які, на його думку, викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді. Зокрема, вказує на те, що ухвалою слідчого судді Радченка В.Є. було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Галицького ВП ГУ НП у Львівській області. Таким чином у позивача виник сумнів в можливості об`єктивного розгляду справи цим суддею.

Відповідно до ч.8 ст.40 КАС України, питання про відвід вирішується в порядку письмового провадження.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений

Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантовано кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п. 1 зазначеної статті, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Із аналізу вказаних норм видно, що процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу. Окрім того, передбачено, що в разі заявлення відводу судді (колегії суддів) такий має бути належним чином вмотивований.

Зі змісту ст. ст. 36 та 39 КАС України вбачається, що особа, яка заявляє відвід, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини можливо було покласти в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

З поданої заяви вбачається, що вона мотивована непогодженням сторони із процесуальними рішеннями судді, в даному випадку з постановленням ухвали, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Галицького ВП ГУ НП у Львівській області.

Однак, такі доводи не можуть слугувати законною підставою для відводу судді, ґрунтуються виключно на припущеннях та суб`єктивній думці заявника, яка фактично сформована на непогодженні з прийнятими суддею процесуальними рішеннями по даній скарзі.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, незгода особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи є підставою для оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції.

Таким чином, наведені позивачем у заяві про відвід судді обставини не можуть бути законними підставами для відведення судді.

Наявності інших підстав, передбачених ст. 36 КАС України, для відводу судді Радченка В.Є. позивачем, не зазначено.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість складу суду у результаті розгляду даної адміністративної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді цієї справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Вирішуючи питання про відвід головуючого у даній справі, враховую також практику Європейського Суду згідно якої, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У даній справі доказів упередженості судді не здобуто.

Враховуючи викладене, вважаю, що відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про відвід головуючого судді Радченка Віталія Євгеновича, а тому у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 248 КАС України, -

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Радченка Віталія Євгеновича залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Стрельбицький В.В.