Справа № 295/5632/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/5632/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слюсарчук Н.Ф.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Попова Олександра Сергійовича на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2019 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Попова Олександра Сергійович (далі - відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

позивач 12.04.2019 звернувся із позовом до Богунського районного суду м. Житомир в якому просив скасувати постанову серії ГБ №356309 від 08.04.2019 по справі про адміністративне правопорушення складену інспектором №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Житомирі УПП лейтенантом поліції Поповим О.С.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 24.10.2019 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Попова О. С. від 08.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.152-1 КпАП України за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення і провадження в адміністративній справі закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того, що пояснення позивача про наявність технічних несправностей не відповідають дійсним обставинам справи. Також вказує, що позивачем не спростовано порушення ним правил паркування в місцях для інвалідів, а відповідно і факт вчинення позивачем правопорушення.

17.12.2019 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, де вказано, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до вимог діючого законодавства України та встановлених обставин справи. Також вказує про те, що здійснення позивачем зупинки автомобіля на місці для інвалідів у зв`язку з поломкою автомобіля підтверджується наданими позивачем фотознімками із увімкненим сигналом несправності двигуна на панелі автомобіля та увімкненою аварійною світловою сигналізацією автомобіля позивача з зазначенням дати та часу, що співпадає із даними зазначеними в оскаржуваній постанові поліції.

Від відповідача до суду надійшла заява в якій вказує про те, що строк зберігання фото та відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб, тому фото з фактом правопорушення по даній справі в управлінні патрульної поліції в Житомирській області відсутні та зазначено, що це не є обставиною, яка повинна ставитись в основу судового рішення. При цьому, відповідачем вказано, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня, водночас, додані до матеріалів справи фото не відповідають дійсності та часу скоєного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

08.04.2019 інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Поповим О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ГБ № 356309, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1050 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen - Tigyan державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку свого автомобіля на місці визначеному для зупинки автомобілів інвалідів, що знаходиться на території супермаркету МЕТРО, за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 55-в.

Не погоджуючись з такою постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Також судом встановлено, що позивач у своїх поясненнях вказує на те, що дійсно 08.04.2019 близько 12 годин 00 хвилин він здійснив зупинку свого автомобіля Volkswagen -Tigyan державний номерний знак НОМЕР_1 на місці визначеному для зупинки автомобілів інвалідів, що знаходиться на території супермаркету МЕТРО, за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності , 55-в, однак вказану зупинку позивач був вимушений вчинити із-за поломки свого автомобіля, в найближчому придатному для цього місці, щоб запобігти перекриття руху іншим автомобілів та не створювати небезпеку для руху пішоходів, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, що передбачено вимогами п.п. 9.9 "а" та 15.14. Правил дорожнього руху автомобілів України. На підтвердження своїх пояснень позивачем надано до позовної заяви фотографії з увімкненим сигналом несправності двигуна на панелі автомобіля та увімкненою аварійною світовою сигналізацією автомобіля позивача із зазначенням часу та дати, що співпадає із даними зазначеними у вищевказаній постанові.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження правопорушення відповідачем не надано та не спростовано доводи позивача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Розділом 33 ПДР "Дорожні знаки" вказано, що знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка до дорожнього знаку 7.18 "Крім осіб з інвалідністю" означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог цих Правил.

Розділом 34 ПДР "Дорожня розмітка" вказано, що розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак Розпізнавальний знак "Інвалід" "Водій з інвалідністю".

Частиною 6 ст. 152-1 КУпАП вказано, що паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності), тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР, а саме, здійсненням зупинки автомобіля на місці призначеному для зупинки автомобілів інвалідів.

На підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення відповідачем до суду першої інстанції було надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Так, вказаним відеозаписом зафіксовано як 08.04.2019 о 12.03 год працівники поліції підходять до білого автомобіля марки "Volkswagen" та здійснюють розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Проте, з наданого відповідачем відеозапису неможливо встановити номерний знак вказаного автомобіля, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати зафіксований на відеозаписі автомобіль.

Також, вказаним відеозаписом не зафіксовано здійснення зупинки саме на місці паркування транспортного засобу, призначеного для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, оскільки не зафіксовано наявність відповідних дорожніх знаків чи дорожньої розмітки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наданого відповідачем відеозапису неможливо встановити порушення ОСОБА_1 ПДР за ч.6 ст. 152-1 КУпАП.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

При цьому, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 зобов`язано було відповідача надати суду відеозапис із чітко зафіксованим державним номером транспортного засобу вказаного у оскаржуваній постанові.

Проте, у наданій на виконання ухвал суду заяві відповідачем вказано, що строк зберігання фото та відеозаписів з портативних пристроїв та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах становить 30 діб, тому фото з фактом правопорушення по даній справі в управлінні патрульної поліції в Житомирській області відсутні.

Таким чином, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення встановленого ч.6 ст. 152-1 КУпАП відповідачем не надано.

Разом з тим, суд враховує пояснення позивач про те, що 08.04.2019 близько 12.00 год він здійснив вимушену зупинку автомобіля на місці призначеному для зупинки автомобілів інвалідів із-за поломки свого автомобіля та для запобігання перекриттю руху інших автомобілів, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, що підтверджується наданими позивачем фотознімками з увімкненим сигналом несправності двигуна на панелі автомобіля та увімкненою аварійною світовою сигналізацією автомобіля позивача із зазначенням часу та дати, що співпадає із даними зазначеними у вищевказаній постанові.

Отже, враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 152-1 КУпАП, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії ГБ № 356309 від 08.04.2019 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Таким чином, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Попова Олександра Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.