Справа № 440/1590/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 р. Справа № 440/1590/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Легких К.В.

представників відповідача Деміхіна О.М., Кінаш Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2019, суддя Н.Ю. Алєксєєва, Пушкарівська вулиця, 9/26, Полтава, Полтавська область, 36000, повний текст складено 04.09.19 по справі № 440/1590/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" (далі - позивач, ТОВ «УКРНАФТАГАЗСЕРВІС») звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області ( далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській обл.) в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 №, №, №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській обл. від 17 квітня 2019 року № ,№, №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства в частині не включення до інших операційних доходів по Звіту про фінансові результати (Форма №2-м) та одночасно до Декларації по податку на прибуток сум простроченої кредиторської заборговані в розмірі 13 040 412,00 грн. Перевіркою повноти визначення податку на прибуток встановлено порушення п. 7 ПсБО 15 "Дохід", п. 8 ПсБО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 р. №290, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України за рахунок не включення сум простроченої кредиторської заборгованості в розмірі 13 040 412,0 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що проведеною перевіркою відображеного показника у рядку 2050 фінансової звітності "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)", за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників в сумі 3 506 339,00 грн. Контролюючим органом встановлено, що у перевіряємому періоді з 01.10.2016 по 30.09.2018 ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" отримувало послуги з добровільного страхування майна від страховика №1: ПрАТ "СК "САТІС" та страховиків №2: ТДВ "СК "Хортиця", ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", ПрАТ "СК ФІНЕКС". Сума понесених витрат при сплаті страхових платежів за договорами добровільного страхування збільшили загальновиробничі витрати у ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", що суперечить вимогам пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України.

Також під час перевірки господарських взаємовідносин позивача з контрагентами ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 встановлено порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, статті 4 Закону України № 996, п.6-7 П(с)БО 16 "Витрати", а саме, завищено відображені показники у рядку 2180 Фінансового звіту "Інші операційні витрати" на загальну суму в сумі 649 260,00 грн.

Крім того, щодо господарських взаємовідносин позивача з Адвокатським об`єднанням "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ" фіскальний орган дійшов висновку про заниження ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" податкових зобов`язань по декларації з ПДВ на загальну суму 17090,0 грн, чим порушено вимоги пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, абз. г) п.198.5. ст. 198 ПК України, внаслідок чого, платником завищено від`ємне значення по податку на додану вартість в сумі 17090,0 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019 відкрито провадження у справі.

22.10.2019 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.25-33 т.5).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

У період з 27.02.2019 по 20.03.2019 ГУ ДФС у Полтавській обл., на підставі направлень від 21.02.2019 № 581, 582, 583 та від 26.02.2019 № 657, 658 та наказу № 377 від 12.02.2019 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 по 30.09.2018.

За наслідками проведеної перевірки ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" ГУ ДФС у Полтавській області складений акт від 27.03.2019 №383/16-31-14-01-10/13966187, яким зафіксовані наступні порушення, зокрема:

- п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, абз. г) п.198.5. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині заниження ПДВ (завищення від`ємного значення по податку на додану вартість) на загальну суму 17090,0 грн, в т.ч. за березень 2018 року в сумі 9777,0 грн, та за червень 2018 року в сумі 7313,0 грн;

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, .п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999р. "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку" 9 "Запаси", ст. 4 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.6-7 П(с)БО 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п. 7 ПсБО 15 "Дохід", п. 8 ПсБО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 р. №290 (із змінами і доповненнями) в частині заниження податку на прибуток сумі 1792762,0 грн у т.ч. за півріччя 2018 року в сумі 1853955,0 грн та за 9 місяців 2018 року в сумі 1792762,0 грн;

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, .п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), Наказу Міністерства Фінансів України №246 від 20.10.1999р. "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку" 9 "Запаси", ст. 4 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.6-7 П(с)БО 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п. 7 ПсБО 15 "Дохід", п. 8 ПсБО 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 р. №290 (із змінами і доповненнями) в частині завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування в сумі 10439324,0 грн.

У зв`язку із встановленням у ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, ГУ ДФС у Полтавській обл. винесені податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 240 952,50 грн, з них за податковими зобов`язаннями - 1792762,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 448190,50 грн (т. 1 а.с. 134);

- № яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за декларацією за 2018 рік № від 02.11.2018 сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток склала - 10 439 324,00 грн (т. 1 а.с. 136);

- № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на додану вартість у розмірі 17 090,00 грн (т. 1 а.с. 138).

Задовольняючи позовні вимоги суду першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно позиції контролюючого органу висновок про заниження позивачем доходу в розмірі 13 040 412,00 грн, що призвело до заниження фінансового результату об`єкта оподаткування податком на прибуток, обґрунтовано тим, що проведеною перевіркою встановлено не включення до інших операційних доходів по Звіту про фінансові результати (Форма №2-м) та одночасно до Декларації по податку на прибуток простроченої кредиторської заборгованості в сумі 13 040 412,00 в т.ч. IV квартал 2017 року в сумі 2 080 771,0 грн., за I квартал 2018 року в сумі 1 219 938,0 грн., I півріччя 2018 року в сумі 4 765 937,0 та за 9 місяців 2018 року в сумі 10 959 641,0 грн в результаті фінансово - господарських відносин ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" із контрагентом Wenzel Downhole Tools.

Відповідно до висновків контролюючого органу вищевказана кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності та яка відображена в журналі-ордері по рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками" станом на 30.09.2018 в сумі 13 040 412,00 грн., має бути відображена у складі доходу на підставі п. 5 П(С)БО №11, яким визначено, що якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими вказані висновки податкової перевірки, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з п. 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 року за № 336/22868, зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Пунктом 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 11, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2000 року за № 85/4306, встановлено, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, до складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Згідно з п. 7 ПсБО 15 "Дохід" до складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.

Підпунктом пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності. Сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями статті 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 4.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 №10 до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Так, колегією суддів встановлено, що ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" отримано від Компанії "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH", Німеччина, Grafftring 5, 29227 Celle, (Орендодавець), бурове обладнання в оренду. Обладнання ввозиться в режимі тимчасового ввезення згідно наступних договорів оренди:

- договір оренди обладнання від 09.10.2014 №09/10/14 Компанія "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" згідно актів здачі-приймання надав послуги оренди обладнання в сумі 5070022,75 грн (т. 2 а.с. 105-117);

- договір поставки від 15.04.2015 №1504/2015 з Компанія "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" підприємством ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" ввезено обладнання відповідно до ВМД (ІМ 40) в сумі 4305297,58 грн (т. 2 а.с. 48-56);

- договір оренди обладнання від 15.12.2014 №1512/14 Компанія "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" згідно актів узгодження вартості компенсації зносу орендованого обладнання - висновок про технічний стан обладнання в сумі 1958988,78 грн (т. 1 а.с. 199-211);

- договір оренди обладнання від 28.01.2015 №2801/2015 Компанія "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" згідно актів здачі-приймання надав послуги оренди обладнання в сумі 1706102,21 грн (т. 2 а.с. 10-22).

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" та Компанією "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" були підписані акти звірки взаєморозрахунків від 09.02.2017, від 29.01.2018 та від 28.02.2019 . Акти звірки взаєморозрахунків підписані головним бухгалтер ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" Литвиненко О.В . , яка є уповноваженою особою для підписання таких актів.

Відповідно до вказаних актів звірки взаєморозрахунків, між зазначеними вище суб`єктами господарювання безнадійної заборгованості (кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності) не існує, оскільки строк позовної давності неодноразово переривався, шляхом підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір. Такі дії сторін правочину захищають інтереси кредитора щодо отримання сум, належних до виплати на його користь боржником, не порушують його прав та інтересів, забезпечують належне виконання сторонами умов укладених між ними договорів і не можуть не бути враховані податковим органом з суто формальних висновків про недотримання календарної дати погашення суми боргу за умовами договору і невільовані порівняно із питанням сплати сум податків по вказаних господарських операціях.

Так, згідно з указаними актами, з урахуванням переривання строку позовної давності за зобов`язаннями, що впливають з контракту № 0910/14 від 09.10.2014, контракту № 1512/14 від 15.12.2014, контракту № 2801/15 від 28.01.2015, договору поставки № 1504/2015 від 15.04.2015 строк позовної давності триває до 28.02.2022.

На підставі викладеного, переривання перебігу позовної давності за вище зазначеними зобов`язаннями мало місце в межах строку позовної давності, а не після його спливу, про що свідчить підписання актів звірки взаєморозрахунків, які підтверджують наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість визнання в даних спірних відносинах переривання перебігу строку давності через те, що виконання зобов`язань по оренді обладнання передбачалося частинами (окремо по кожному акту здачі-прийому орендованого обладнання), що не є підставою для переривання перебігу строку давності згідно позиції Вищого господарського суду України (постанова №10 від 29.05.2013), оскільки такі припущення відповідача спростовуються наданими позивачем актами звірки взаєморозрахунків та бухгалтерської довідки щодо формування заборгованості по контрагенту Wenzel Downhole Tools, в яких розмір визнаної заборгованості зазначається як сальдо початкове (за всіма контрактами) та сальдо кінцеве у зазначених актах, зокрема, сальдо кінцеве за 2014 та 2015 роки, яке одночасно є сальдо кінцеве за 2016 рік.

Таким чином, висновки контролюючого органу про віднесення кредиторської заборгованості в сумі 13 040 412,00 грн до безнадійної у розумінні підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України є передчасними та помилковими.

Наступним порушенням вимог податкового законодавства, контролюючим органом визначено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показника у рядку 2050 фінансової звітності "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 в сумі 3506339,00 грн, а саме, за 4 квартал 2016 року в сумі 343740,00 грн, за 1 квартал 2017 року в сумі 471745,0 грн, за півріччя 2017 року в сумі 786242,00 грн, за 9 місяців 2017 року в сумі 1456014,0 грн, за рік 2017 року в сумі 1902528,0 грн, за 1 квартал 2018 року в сумі 32375,0 грн, за півріччя 2018 року в сумі 830303,00 грн, за 9 місяців 2018 року в сумі 1260071,0 грн.

Відповідно до висновків контролюючого органу, укладення позивачем договорів страхування майна з ПрАТ "СК "САТІС" визначено як діяльність підприємства, яка не була спрямована на отримання доходу та не мала наміру одержати економічний ефект. Також відповідач зазначає, що договори страхування не були підписані зі сторони співстраховиків. Вказує, що ТДВ "СК "Хортиця" були анульовані розпорядженням про анулювання ліцензії від 07.12.2017 №4460 та розпорядженням про виключення з ДРФУ від 19.12.2017 №4555 анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Крім того, за твердженням контролюючого органу, позивач під час проведення перевірки не надав бухгалтерських документів щодо формування відновлювальної вартості орендованого застрахованого майна, що унеможливлює правильне визначення суми страхового внеску.

На підставі викладеного, за договорами страхування майна зі ПрАТ "СК "САТІС" контролюючим органом донараховано позивачу дохід в сумі 3 506 339,00 грн.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи контролюючого органу, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

На користь такого висновку свідчить й правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 23.07.2019 у справі №802/2386/14-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіркою встановлено, що у періоді з 01.10.2016 року по 30.09.2018 ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" отримувало послуги з добровільного страхування майна від страховика №1: ПрАТ "СК "САТІС" (податковий номер 22963118) та страховиків №2: ТДВ "СК "Хортиця" (податковий номер 33836688), ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології" (податковий номер 39099398), ПрАТ "СК ФІНЕКС" (податковий номер 22321992), а саме:

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-010025 від 22.12.2016 (т. 1 а.с. 146-149), В ЯКОМУ Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ТДВ "СК "Хортиця", в особі генерального директора ПрАТ "СК "САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 21/01-01 від 21.01.2016 та Довіреності №С 21/01-01 від 21.01.2016, (надалі - Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-010331 від 31.07.2017 (т. 1 а.с. 152-155), в якому Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ТДВ "СК "Хортиця", в особі генерального директора ПрАТ "СК "САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 21/01-01 від 21.01.2016 та Довіреності №С 21/01-01 від 30.12.2016, (надалі- Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

На виконання умов договору ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" перераховано ПрАТ "СК "САТІС" страхові платежі за страхування майна на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ "УкрСиббанк" у сумі 1153660,52 грн, з них згідно договору ПрАТ "СК "САТІС" перераховує протягом п`яти днів з дня отримання платежу ТДВ "СК "Хортиця" в сумі 1116286,12 грн без ПДВ.

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-009726 від 18.05.2016 (т. 1 а.с. 140-143), в якому Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ТДВ "СК "Хортиця", в особі генерального директора ПрАТ "СК "САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 21/01-01 від 21.01.2016 та Довіреності №С 21/01-01 від 21.01.2016, (надалі- Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-010707 від 30.01.2018 (т. 1 а.с. 158-161), в якому: Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", в особі генерального директора ПрАТ "СК "САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 15/06-01 від 15.06.2017 року та Довіреності №С 15/06-01 від 29.12.2017, (надалі- Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-010939 від 24.05.2018 (т. 1 а.с. 164-167), в якому: Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", в особі генерального директора ПрАТ "СК 2САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 15/06-01 від 15.06.2017 та Довіреності №С 15/06-01 від 29.12.2017, (надалі - Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

- Договір співстрахування добровільного страхування майна №221-010982 від 27.06.2018 (т. 1 а.с. 170-173), в якому: Страховик 1: ПрАТ "СК "САТІС", в особі генерального директора Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Статуту, Страховик 2: ПрАТ "СК "ФІНЕКС", в особі генерального директора ПрАТ "СК "САТІС" Яхниці Ігоря Олександровича, що діє на підставі Договору про співробітництво №С 06-18/1 від 01.06.2018 та Довіреності №С 06-18/1 від 01.06.2018, (надалі- Співстраховики), з одного боку, і ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", пойменоване у подальшому - Страхувальник, в особі директора Зауральця Олександра Борисовича з іншого боку.

Контролюючим органом зазначено, що за даними Звіту про фінансові результати (форма № 2) ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності (р.2295) складає: за IV квартал 2016 року (збиток) (-) 74,7 тис. грн., за 2017 рік (збиток) (-) 5392,3 тис.грн. 9 місяців 2018 року - 5 875,5 тис.грн .

Також за доводами контролюючого органу, витрати по страхових платежах через рахунок бухгалтерського обліку 91 "Загальновирбничі витрати" вплинули на визначення прибутковості (збитковості) ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" за результатами діяльності з 01.10.2016 по 30.09.2018, чим ще більше збільшило збиткову діяльність підприємства. Тобто, на думку відповідача, діяльність підприємства при здійсненні страхових внесків не була спрямована на отримання доходу та не мала намір одержати економічний ефект.

Колегія суддів зазначає, що методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - П(С)БО 16).

Згідно із п.6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 7 П(С)БО 16 встановлено, що "Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені".

Відповідно до п.11. П(С)БО 16 "Витрати" собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Колегія суддів зазначає, що для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що мають господарський характер, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

Разом з тим, ефективність використання платником капіталу шляхом оцінювання витрат платника у світлі їх доцільності, раціональності не належить до повноважень податкового органу. Платник податків здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, вирішуючи, які саме господарські операції йому необхідно здійснити для забезпечення своєї діяльності. Економічна ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником, що не впливає на податковий облік платника.

В силу принципу свободи економічної діяльності платник вправі самостійно визначати наявність економічної вигоди від конкретної господарської операції; оцінка витрат з точки зору їх ефективності, раціональності не охоплюється сферою податкового контролю.

Таким чином, доводи контролюючого органу, що діяльність підприємства при здійсненні страхових внесків не була спрямована на отримання доходу та не мала намір одержати економічний ефект, є необґрунтованими.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підписів керівників ТДВ "СК "Хортиця" (податковий номер 33836688), ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології" (податковий номер 39099398), ПрАТ "СК ФІНЕКС" (податковий номер 22321992) на усіх укладених договорах добровільного страхування, оскільки як вбачається з договорів співстрахування добровільного страхування майна, укладених позивачем з ПрАТ "СК "САТІС" та ТДВ "СК "ХОРТИЦЯ" (№221-009726 від 18.05.2016, №221-010025 від 22.12.2016, №221-010331 від 31.07.2017), з ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології" (№221-010707 від 30.01.2018, №221-010939 від 24.05.2018) з ПрАТ "СК ФІНЕКС" (№221-010982 від 27.06.2018), у вказаних договорах наявні підписи, здійснені як від імені ПрАТ "СК "САТІС", так і від імені кожного зі співстраховиків (ТДВ "СК "ХОРТИЦЯ", ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", ПрАТ "СК ФІНЕКС") на підставі договорів про співробітництво та відповідних довіреностей.

Крім того, відповідачем не заперечується, що на виконання вказаних договорів позивачем було сплачено відповідні внески.

Також зазначені договори недійсними не визнавалися та не були припиненні достроково.

Відповідач зауважив, що на час сплати страхових платежів 11.12.2017 та 12.12.2017 ліцензії Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг АЕ №199995 від 11.06.2015 року та АЕ №198723 від 16.04.2013, видані ТДВ "СК "Хортиця" були анульовані розпорядженням про анулювання ліцензії від 07.12.2017 №4460 та розпорядженням про виключення з ДРФУ від 19.12.2017 №4555 анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

Колегія суддів зазначає, що на момент укладення спірних договорів, контроль за додержанням ліцензійних умов здійснювався Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг шляхом проведення виїзних та безвиїзних перевірок (інспекцій) відповідно до "Правил проведення перевірок (інспекцій) Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг", затверджених 27.11.2012 розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2422, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.02.2013 за № 21 l/22743.

Між тим, контролюючим органом, при проведенні перевірки, не зроблено посилань на наявність у нього результатів перевірок Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ТДВ "СК "ХОРТИЦЯ", ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", ПрАТ "СК ФІНЕКС", виявлених порушень в діяльності таких товариств.

Крім того, позивач пояснив, що про анулювання ліцензії ТДВ СК "Хортиця" за декілька днів до закінчення строку дії договору співстрахування він не був обізнаний, оскільки жоден зі співстраховиків його про це не повідомляв.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність кримінальних проваджень по вищезазначених страхових компаніях, оскільки контролюючим органом не надано до матеріалів адміністративної справи вироків по зазначеним кримінальним провадженням.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що під час проведення перевірки позивачем не надано бухгалтерських документів щодо формування відновлювальної вартості орендованого застрахованого майна, що унеможливлює правильне визначення суми страхового внеску, з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, у відповідності до умов контрактів з Wenzel Downhole Tools, а саме положень п. 7.3. кожного контракту, позивач взяв на себе зобов`язання оплатити відновлювальну вартість обладнання, у випадку якщо будь-який з предмет обладнання буде втрачено, знищено або його неможливо буде в подальшому використовувати за призначенням.

Невід`ємною частиною кожного укладеного договору співстрахування добровільного страхування майна є заява на страхування майна та Додаток №1 до зави на страхування майна (т. 1 а.с. 144-145, 150-151, 156-157, 162-163, 168-169, 174-175), де вказано вичерпний перелік майна, що страхується, зокрема міститься інформація про відновлювальну вартість обладнання.

Згідно пояснень позивача, діловою метою страхування саме за такою відновлювальною вартістю було своєчасне та повне відшкодування позивачем на адресу Wenzel Downhole Tools коштів у випадку втрати, знищення або неможливості подальшого використання обладнання.

Вказана відновлювальна вартість застрахованого майна відповідає відновлювальній вартості орендованого майна, що орендується позивачем у компанії "Wenzel Downhole Tools Europe GmbH" та вказується у специфікаціях до договорів оренди, проформах-інвойсах та ВМД (т. 2 а.с. 57-87, т. 4 а.с. 132 - 219).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що відповідні ВМД, які містяться в матеріалах справи не були надані під час перевірки та з огляду, на п.44.6. ст. 44 Податкового кодексу України, вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на час складення такої звітності. Колегія суддів зазначає, що контролюючий орган не уточнює, на час складання якої саме звітності у позивача могли бути відсутні вантажні митні декларації, на підставі яких обладнання було імпортоване в Україну. Також в акті перевірки від 27.03.2019 N 383/16-31-14-01-10/13966187, на підставі якого були винесені оскаржені податкові повідомлення-рішення, контролюючим органом не зазначено про відсутність у позивача зазначених ВМД, а також не доведено, що вказані ВМД запитувалися відповідачем під час проведення перевірки.

Також відповідно до пояснень позивача, по власним одиницям обладнання ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС", щодо яких укладалися договори співстрахування, відновлювальна вартість формувалась із залишкової вартості окремої одиниці обладнання станом на 01 число місяця, в якому відбувалося страхування майна.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, висновки контролюючого органу щодо завищення ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" витрат по взаємовідносинах з ТДВ "СК "Хортиця", ТДВ "СК "Інноваційні страхові технології", ПрАТ "СК ФІНЕКС" по віднесеним страховим платежам в сумі в сумі 3506339,00 грн. є незаконними та необґрунтованими.

Наступним порушенням, встановленим під час проведення перевірки, контролюючим органом визначено завищення відображеного показника 2180 Фінансового звіту "Інші операційні витрати" за перевіряємий період в результаті фінансово - господарських відносин ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 в сумі 649260,00 грн. в т.ч. за 4 квартал 2016 року в сумі 140200,00 грн., за рік 2017 року в сумі 44481,00 грн., за 1 квартал 2018 року в сумі 223740, 00 грн., за півріччя 2018 року в сумі 331364,00 грн., за 9 місяців 2018 року в сумі 464579,00 грн.

Відповідно до приписів пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п. 1.2 п. 1, п.п. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 року №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-14 (далі за текстом - Закон № 996-14) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Таким чином, первинні документи, які містять відомості про господарські операції та підтверджують здійснення господарської діяльності платника податків, є першоосновою для ведення обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань та складання платниками податків податкової звітності.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Отже, формування доходів та витрат обумовлено фактичним придбанням товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Аналіз вищенаведених норм доводить правила формування доходів та витрат платника податку, безпосередньо на підставі первинних документів. Первинний документ в розумінні статті першої Закону № 996-14, є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, контролюючий орган в акті перевірки ставить під сумнів правильність оформлення наданих позивачем первинних документів по господарських операціях з вказаними вище контрагентами.

В ході судового розгляду справи згідно пояснень позивача встановлено, що між ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" та ФОП ОСОБА_1 було укладено усний договір предметом якого було надання послуг з харчування для працівників підприємства до святкування Нового Року.

З метою доведення понесення витрат за вказаною домовленістю позивачем надано до матеріалів справи наступні докази: акт наданих послуг "харчування учасників банкету 22.12.2017 в ресторані "Аристократ" (№111від 22.12.2017 (т. 1 а.с. 176), рахунок на оплату №21 від 16.11.2017 року).

Також позивачем надано наказ ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" № 80 від 24.11.2017 "Про організацію новорічного корпоративу для працівників ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" (т. 1 а.с. 177) та Звіт про організацію новорічного корпоративу ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" (т. 1 а.с. 178).

На підставі викладеного, наданими доказами підтверджено реальність понесених позивачем витрат по господарських взаємовідносинах з та ФОП ОСОБА_1 .

Також між позивачем та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №01/10/2014 від 01.10.2014 на технічне обслуговування комп`ютерної техніки (т. 1 а.с. 179) та додаткові угоди до вказаного договору (т. 1 а.с. 180-181). За умовами вказаного договору "Замовник" доручає, а "Виконавець" приймає на себе виконання робіт по щомісячному технічному обслуговуванню комп`ютерного обладнання, перелік та кількість якого зазначена у додатку №1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною.

Позивач в поясненнях обґрунтовує необхідність залучення ФОП ОСОБА_2 обмеженим колом функціональних обов`язків працівників підприємства, про що вбачається зі змісту посадових інструкцій по відповідних посадах (т.4 а.с. 51 - 63).

На підтвердження вартості послуг позивачем надано: акт наданих послуг "технічне обслуговування комп`ютерного обладнання" (№10 від 31.10.2016 за жовтень 2016 року) (т. 1 а.с. 188) на суму 35000,00 грн; акт наданих послуг "технічне обслуговування комп`ютерного обладнання" (№11 від 30.11.2016 за листопад 2016 року) на суму 35 000,00 (т. 1 а.с. 189); акт наданих послуг "технічне обслуговування комп`ютерного обладнання" (№12 від 31.12.2016 за грудень 2016 року) на суму (т. 1 а.с. 193); акт наданих послуг "технічне обслуговування комп`ютерного обладнання" (№01 від 31.01.2018 за січень 2018 року) (т. 1 а.с. 197); акт наданих послуг "технічне обслуговування комп`ютерного обладнання" (№02 від 28.02.2018 за лютий 2018 року) (т. 1 а.с. 198). Також позивачем надано розшифровки до вищезазначених актів наданих послуг (т. 1 а.с. 185-187, 190-192, 194-196).

З огляду на викладене, наданими документами позивачем підтверджено достовірність розрахунку вартості послуг.

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивачем було укладено з ФОП ОСОБА_3 договір про надання послуг №003-18 від 27.03.2018 за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати послуги з прибирання в приміщеннях Замовника: прибирання офісного приміщення Замовника, що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Шевченка, 3; прибирання виробничого приміщення Замовника, що розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Визволення, 21. Виконавець підтверджує та гарантує, що укладення та виконання ним цього Договору не суперечить нормам чинного законодавства України та відповідає його вимогам, зокрема, щодо отримання усіх необхідних дозволів та погоджень, а також підтверджує наявність необхідного кваліфікованого персоналу, техніки, обладнання, виробничих потужностей, що потрібні для надання послуг за цим Договором. Надання послуг, що вказані у Договорі здійснюється Виконавцем на підставі отриманої від Замовника письмової заявки. Для виконання цього Договору Виконавець має право залучити інших осіб та нести відповідальність за їх дії/бездіяльність як за власні дії. При цьому оплата зазначених осіб здійснюється Виконавцем самостійно. Договір діє з дня підписання Сторонами до 31.12.2018.

Загальна вартість послуг за період, що перевірявся, становила 269 578,50 грн.

Вартість наданих послуг підтверджено: замовленням на послуги; - миття вікон 46 м.кв., хімічна чистка килимового покриття ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000003 ; замовлення на послуги №2 від 25.04.18 - разове комплексне прибирання офісу 298,5 м.кв.; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000006 ; замовленням на послуги №3 від 15.05.18 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000008; замовленням на послуги №4 від 13.06.18, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000010, замовленням на послуги №5 від 02.07.18; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000012; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000013; замовленням на послуги №6 від 09.07.18 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000014 ; замовленням на послуги №5 від 02.07.18; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000015 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000016 ; замовленням на послуги №8 від 23.07.18 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000017 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000018 ; замовленням на послуги №9 від 04.09.18 ; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000021 .

Також позивачем на підтвердження вартості наданих послуг надано рахунки-фактури (т. 2 а.с. 235, 238, 241, 244, 248, т. 3 а.с. 1, 4, 9, 12).

Колегія суддів зазначає, що технічна помилка в замовленнях, яка полягає у помилковому зазначені адреси: "Полтава вул. Шевченка, 11" замість "Полтава вул. Шевченка, 3" не може бути підставою для висновків щодо нереальності вказаних господарських операцій між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" при наявності фактичного підтвердження виконання укладених угод.

Таким чином, наданими доказами підтверджено реальність господарських операцій та факт понесених позивачем витрат у розмірі 269578,50 грн.

Також колегією суддів встановлено, що між ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" та ФОП ОСОБА_4 було укладено усний договір про надання послуг з харчування для працівників підприємства до святкування Нового Року.

Наказом керівника № 92 від 01.12.2018 (т. 3 а.с. 19) було доручено референту ОСОБА_6 знайти та замовити на 23.12.2016 приміщення для проведення новорічного масового заходу. Згідно наказу керівника, було замовлено приміщення для святкування у ФОП ОСОБА_4 . ресторан "Атмосфера", який знаходить за адресою: вул. Пилипа Орлика, 44А, м. Полтава. Загальна вартість послуг склала - 35200,00 грн.

На підтвердження вартості наданих послуг надано: акт наданих послуг "послуги харчування" (№265 від 31.12.2016) рах. № 69 від 27.12.16 на суму 1820,00 грн (т. 3 а.с. 17); акт наданих послуг "послуги харчування" (№200 від 31.12.2016) рах. №62 від 14.12.16 на суму 16690,00 грн (т. 3 а.с. 16); акт наданих послуг "послуги харчування" (№215 від 31.12.2016) рах. №62 від 14.12.16 на суму 16690,00 грн (т. 3 а.с. 18).

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про підтвердження позивачем належними доказами, що вищевказані договори укладені з метою настання реальних наслідків, а здійсненні господарські операції відповідають їх економічному змісту.

Таким чином, висновки контролюючого органу про завищення позивачем відображених показників 2180 Фінансового звіту "Інші операційні витрати" на загальну суму 649260,00 грн за період, що перевірявся, є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведені обставини та досліджені докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Полтавській області від 17.04.2019 № , №.

Також з матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено заниження ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" податкових зобов`язань по декларації з ПДВ на загальну суму 17090,0 грн, внаслідок чого, платником завищено від`ємне значення по податку на додану вартість в сумі 17090,0 грн.

Підставою для вказаних висновків стали доводи відповідача, що фінансово-господарські відносини позивача з Адвокатським об`єднанням "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ" щодо надання правничої допомоги не відповідають діловій меті діяльності ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС".

Отже, за висновком контролюючого органу між позивачем та вказаним контрагентом не відбулось реальних фінансово-господарських правовідносин; дійсний зміст задекларованих операцій полягав лише в їх документальному оформленні, що призвело до одержання платником необґрунтованої податкової вигоди у вигляді податкового кредиту.

Між тим, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів вважає вказані висновки контролюючого необґрунтованими, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Згідно з п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як зазначено вище, згідно з п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Обов`язковою ж умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

За змістом п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, підставою для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України є податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг.

На підставі норми п.п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так, за висновками контролюючого органу, позивачем завищено від`ємне значення по податку на додану вартість в сумі 17090,0 грн, в т.ч. за березень 2018 року в сумі 9777,0 грн, та за червень 2018 року в сумі 7313,0 грн.

Як свідчать матеріали справи, за умовами Договору про надання правничої допомоги №1795/01 від 15 січня 2018 року (т. 3 а.с. 21-25), де ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС" - клієнт, в особі директора Зауральця О.Б та Адвокатське об`єднання "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ" - Адвокатське об`єднання, останній зобов`язується надати клієнту, а Клієнт - оплатити правничу допомогу щодо підготовки всіх необхідних процесуальних документів та представництва інтересів клієнта з метою забезпечення реалізації його прав і обов`язків в судах України для вирішення спору з ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ", п.н. 38516938, в органах Державної виконавчої служби, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами усіх форм власності, а також іншу правову допомогу, яку Клієнт може потребувати у зв`язку із вказаним спором.

Гонорар Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги розраховується на основі фіксованих погодинних ставок, визначених відповідно до Умов співробітництва.

З метою підтвердження реального виконання вказаного договору позивачем надано: акт наданих послуг згідно рахунку №0013 від 06.03.2018 року складений 23.03.2018 року, м. Київ, Україна "аналіз матеріалів для підготовки до звернення до суду у спорі з ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" та надання рекомендацій щодо стратегії судового захисту та необхідних доказів, згідно з яким вартість послуг складає 58664,40 грн. в т.ч. ПДВ 9777,40 (т. 3 а.с. 26); акт наданих послуг згідно рахунку №0035 від 04.06.2018 року складений 21.06.2018, м. Київ, Україна "консультації щодо звернення до суду з позовом до ТОВ "СЕРВІС ОЙЛ" про відшкодування збитків (. 3 а.с. 29).

В обґрунтування залучення Адвокатського об`єднання "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ" позивач зазначив, що діями ТОВ "Сервіс Ойл" позивачу було завдано збитків. Так, у вересні 2017 року між сторонами було укладено загальний договір про надання послуг. Предмет договору: виконавець зобов`язується надати замовнику виробничо-технологічні послуги, а Замовник зобов`язується оплатити надані виконавцем послуги в порядку, встановленому договором. Спір між сторонами виник щодо наступних одиниць обладнання: наддолотний амортизатор (серійний номер ST 950-039); наддолотний амортизатор ( серійний номер ST 950-040). За результатами ТО та інспекції виявлено пошкодження обладнання.

У зв`язку з тим, що ТОВ "Сервіс Ойл" відмовилося добровільно компенсувати завдані позивачу збитки, позивачем було прийнято рішення розпочати процес підготовки щодо стягнення завданих збитків у судовому порядку та залучення Адвокатського об`єднання "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ".

З наданих позивачем до матеріалів справи доказів листування (лист № 741 від 31.10.2017, від позивача на адресу ТОВ "Сервіс Ойл", додаток № 24 та лист № 02/2911 від 29.11.2017, додаток № 30) вбачається, що позивач вимагав відшкодування завданих йому збитків (за наддолотний амортизатор ST950-039 - 308 288, 64 гривень, за наддолотний амортизатор ST950-040 - 1 014 374, 72 гривні), а ТОВ "Сервіс Ойл" відмовлялося відшкодовувати збитки (т. 3 а.с. 220-232).

В ході аналізу ситуації та документів за участю адвокатів Адвокатського об`єднання "КОННОВ І СОЗАНОВСЬКИЙ" виникла необхідність проведення спеціальної експертизи для підтвердження факту, що обладнання, яке прибуло на місце надання послуг за своїм технічним станом повністю відповідало допустимим технічним вимогам заводу-виробника, а також факту того, що обладнання вийшло з ладу (отримало пошкодження) в результаті аварій, що відбулися на свердловині.

Проте, у зв`язку із негативною оцінкою можливої судової перспективи такого відшкодування (відсутність на території України експертів та експертних установ, які б могли надати відповіді на питання щодо причин пошкодження обладнання, із застосуванням відповідних спеціальних знань), подальша співпраця була припинена.

Отже, економічний ефект від взаємодії з адвокатським об`єднанням мав бути досягнутий шляхом отримання правничої допомоги при підготовці процесуальних документів (а також оцінки судової перспективи за позовом позивача до ТОВ "Сервіс-Ойл", оскільки відшкодування в судовому порядку (за відсутності добровільної згоди на відшкодування) збитків, завданих позивачу ТОВ "Сервіс-Ойл" перебуває у безпосередньому зв`язку з можливостями позивача надавати своєчасно послуги, які є основним видом діяльності ТОВ "УКРНАФТАГАЗСЕРВІС".

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, та відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Податковий орган повинен довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру).

В ході судового розгляду справи встановлено, що ділові взаємовідносини позивача з АО "Коннов і Созановський" були обумовлені розумними економічними причинами та здійснені в межах підготовки до судового провадження з метою подальшого стягнення збитків завданих позивачу ТОВ "Сервіс-Ойл".

Таким чином, висновок відповідача про відсутність ділової мети є необґрунтованим.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 № .

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на зазначені вище аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року по справі № 440/1590/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 19.12.2019