Справа № 160/12488/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
при секретарі судового засідання - Піскун Я.В.
за участі представника позивача - Смолов К.В.
представника відповідача - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпорпетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника, -
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
позивач 25.11.2019 року придбав частку у статутному капіталі - ТОВ «Сіті Грін Компані»;
державний реєстратор відмовив позивачу у реєстрації змін до установчих документів ТОВ «Сіті Грін Компані», оскільки державним виконавцем в межах виконавчого провадження накладено арешт на статутний капітал та заборонено вносити будь-які зміни до установчих документів ТОВ «Сіті Грін Компані»;
позивач не є стороною у вказаному виконавчому провадженні;
ТОВ «Сіті Грін Компані» не є власником частки у статутному капіталі товариства, а є лише власником переданих йому грошових коштів та іншого майна в якості внеску до статутного капіталу; натомість частка у статутному капіталі є майновим правом засновника/учасника товариства та наділяє його корпоративними правами;
арешт накладений державним виконавцем обмежує корпоративні права учасників товариства.
Ухвалою суду від 12.12.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання 12.12.2019 року на офіційну електронну пошту судової повістки.
Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.
Щодо підсудності справи Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Предметом спору є оскарження позивачем постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження ВП № 51728555 (зведене виконавче провадження № 52673926) від 17.10.2016 року про арешт майна боржника - ТОВ «Сіті Грін Компані».
У зведеному виконавчому проваджені об`єднано грошові вимоги до ТОВ «Сіті Грін Компані».
Позивач не є стороною у даному виконавчому провадженні.
Оскільки ГПК України та ЦПК України не врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до ч.1 ст. 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративного суду.
Аналогічну правову позицію займає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2019 року по справі № 917/2267/14.
З урахуванням вимог статей 20 та 25 КАС України справа підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Досліджуючи правомірність вказаної постанови та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить із того, що у відповідності до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 52 Закону № 1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.
Виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб (ч.1 ст.53 Закону № 1404-VIII).
Згідно ч.1 ст. 87 Господарського кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) сума вкладів засновників та учасників господарського товариства становить статутний капітал товариства.
Частиною 1 статті 147 Цивільного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та частиною 1 статті 53 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.
У статті 12 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.
Таким чином, з урахування того, що власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, то відчуження учасником товариства частки у статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.
Відтак, з моменту внесення грошових коштів або іншого майна до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, натомість учасник стає власником частки у статутному капіталі товариства.
Отже, законодавство України розмежовує частку у статутному капіталі товариства, яка є майновим правом засновника/учасника товариства та реалізується у вигляді корпоративних прав, та передане товариству учасниками (засновниками) майно/грошові кошти як вклад до статутного капіталу товариства, яке є власністю товариства. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю як юридична особа не є власником частки у статутному капіталі даного товариства, а є власником переданого йому майна в якості вкладу до статутного капіталу.
За вказаних обставин державний виконавець під час виконання виконавчого документу має право звертати стягнення в тому числі у накладати арешт на майно/грошові кошти, які належать боржнику на праві власності.
Тобто стягнення може бути звернено на корпоративні права, які належать боржнику в інших юридичних особах, а не на корпоративні права, які належать засновнику (учаснику) боржника.
Згідно ч.3 ст. 80 Господарського кодексу України товариство з обмеженою відповідальністю несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.
Звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред`явлення вимог кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві (стаття 57 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин).
За вказаних обставин державний виконавець наклавши арешт на статутний капітал та заборонивши вносити будь-які зміни до установчих документів порушив вимоги п.1 ч.2 ст. 2 КАС України оскільки діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначених Конституцією України та законами України.
Також відповідачем порушено вимоги п.8 ч.2 ст. 2 КАС України, оскільки державний виконавець наклавши арешт на статутний капітал та заборонивши вносити будь-які зміни до установчих документів не дотримався необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямовані це рішення, оскільки не є зрозумілим яким чином вказаний вище арешт та заборона, які не стосуються майна самого товариства, можуть сприяти виконанню товариством своїх грошових зобов`язань.
Права та законні інтереси позивача порушуються оскаржуваним рішенням відповідача у зв`язку з тим, що позивач як власник частки у статутному капіталі ТОВ «Сіті Грін Компані», що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.11.2019 року та актом приймання передачі від 25.11.2019 року, не може внести відповідні зміни до установчих документів ТОВ «Сіті Грін Компані».
На підставі викладеного, позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Щодо строку звернення з позовом до суду.
Строк звернення з позовом до суду позивачем не пропущено, оскільки останній не є стороною у виконавчому провадженні у межах якого державними виконавцем накладено арешт на статутний капітал та встановлено заборону вносити будь-які зміни до установчих документів, і довідався про існування оскаржуваного рішення 28.11.2019 року після ознайомлення з документами виконавчого провадження, що підтверджується заявою позивача про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яка міститься у матеріалах справи.
До суду позивач звернувся 06.12.2019 року згідно штампу відділення поштового зв`язку на конверті, який міститься у матеріалах справи.
Згідно статті 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 287 КАС України, суд -
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили станом на 19.12.2019 року Помічник судді Лісна А.М.

Згідно з оригіналом

Помічник судді Лісна А.М.