Справа № 200/13756/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 р. Справа№200/13756/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що з 21.03.2013 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком, яка перерахована йому на підставі заяви від 13.12.2013 року.

На звернення щодо обчислення пенсії отримав відповідь від 23.07.2019 року № 734/4-01-01-03, в якій повідомлялося, зокрема, що рішенням від 28.06.2013 року №316 не враховані до загального стажу періоди з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року; з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року; з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року, оскільки на думку відповідача записи в трудовій книжці розмиті та є виправлення в даті звільнення.

Разом з тим на теперішній час вся первинна документація знаходяться на непідконтрольній українській владі території в трудовому архіві м. Донецька, тому позивач не має можливості надати довідку про роботу у радгосі «Бахчовик».

Також з цієї відповіді та доданих до неї розрахунків дізнався, що при призначені (21.03.2013 року) та наступному перерахунку (13.12.2013 року) пенсії за віком до пільгового стажу за списком №1 не включено період з 30.06.1980 року по 31.01.1983 року не зважаючи на те, що в довідці від 14.06.2013 року №4-18/1524, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, вказано, що позивач працював шофером 3 кл. на підземних роботах по прибиранню та вивозу породи та тонеля з повним робочим днем на підземних роботах; даний період відповідачем включено не в подвійному розмірі, а в полуторному.

При призначенні позивачу пенсії за віком до пільгового стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі відповідачем не було включено період з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року, не зважаючи на те, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії було надано трудову книжку, довідку від 24.05.2013 року №06/2087, що підтверджують отримування пільг під час роботи позивача в районі Крайньої Півночі, а 13.12.2013 року із заявою про перерахунок пенсії було надано довідку від листопада 2013 року №02/3356 про заробітну плату, де також зазначено районний коефіцієнт у розмірі 70% і Північну надбавку.

Рішенням від 28.06.2013 року №316 про не зарахування періодів позивач до отримання вказаної відповіді не отримував.

Вказані дії відповідача вважав протиправними та такими, що порушують його пенсійні права.

У зв`язку з наведеним позивач просив:

- визнати протиправним дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоди з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року; з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року; з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року; до пільгового стажу по списку №1 період з 30.06.1980 року по 31.01.1983 року; до пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року;

- зобов`язати Бахмутське-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року; з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року; з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року; до пільгового стажу по списком №1 період з 30.06.1980 року по 31.01.1983 року; до пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року.

Позивач також подав додаткові пояснення щодо позову в частині не зарахування до пільгового стажу по списку №1 періоду роботи з 30.06.1980 року по 31.01.1983 року, в яких зазначав, що відповідно до Списку №1, що затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» (пп. «а» п. 3 розд. І «Гірничі роботи» Списку №1) прибиральники породи відносяться до списку №1. Крім того, на позивача поширюється п. 1 «Підземні роботи» розд. І «Гірничі роботи» Списку №1, що затверджений вказаною постановою, до якого віднесені всі робітники, інженерно-технічні робітники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т.д.). Довідка від 14.06.2013 року №4-18/1524, яка міститься в матеріалах пенсійної справи, підтверджує наявний пільговий трудовий стаж за списком №1, оскільки позивач працював шофером 3 кл. на підземних роботах по прибиранню та вивозу породи та тонелю з повним робочим днем на підземних роботах.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, з урахуванням додаткових пояснень, зазначав, зокрема, що позивач 19.06.2013 року звернувся до Управління із заявою №2570 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши трудову книжку, довідки про трудовий стаж, копію паспорту та ідентифікаційного коду. 28.06.2013 року Управлінням винесено рішення №316 про відмову позивачу в заліку певного стажу, а саме через недоліки заповнення трудової книжки (записи розмиті, печатки не читаємі) не зараховані періоди роботи, зокрема: з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року, з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року, з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року.

Пізніше - 13.12.2013 року позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії зі збільшенням страхового стажу та заробітної плати та надав довідку про роботу за період з 23.06.1980 року по 31.01.1983 року, довідки про заробітну плату за періоди з вересня 1977 року по червень 1980 року та з червня 1980 року по січень 1983 року. Після перерахунку страховий стаж склав 21 рік 03 місяця 08 днів (врахований по 29.08.2000 року).

Період роботи з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в районах Крайньої Півночі зарахований не у кратному розмірі, оскільки в довідці від 27.09.2013 року №06/3402 відсутні відомості про укладання трудових договорів, а тому неможливо визначити, що позивач в цей період працював по трудовому договору в районах Крайньої Півночі, а архівна довідка від 14.06.2013 року №4-18/1524 не відповідає вимогам п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

В кратному розмірі зарахований лише період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 28.09.1980 року по 31.01.1983 року.

Період роботи з 28.09.1980 року по 28.09.1983 року не зарахований до пільгового стажу по списку №1, оскільки позивачем не надані довідки про пільговий характер роботи.

Вважав, що при прийнятті рішення від 28.06.2013 року №316 Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Також вважав, що не порушив пенсійні права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.03.2013 року перебуває на обліку у Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (який на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року № 821 є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області) як отримувач пенсії за віком (протокол про призначення пенсії від 28.06.2013 року, заява від 19.06.2013 року №2570).

При вирішенні питання про призначення пенсії Управлінням Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області прийнято рішення від 28.06.2013 року № 316, яким до страхового стажу позивача (а не загального, як помилково зазначав позивач) до надання довідок про стаж роботи через недоліки заповнення трудової книжки (записи розмиті, печатки не читаємі) не зараховані, зокрема, періоди роботи: з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року, з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року, з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року.

Вказане рішення позивач не отримував.

Про вказані обставини дізнався з відповіді відповідача від 23.07.2019 року №734/Ч-01-01-03 на своє звернення щодо обчислення пенсії та доданого до неї розрахунку стажу.

Так, у відповіді зазначалося, зокрема, що при вирішенні питання про призначення пенсії до страхового стажу позивача через недоліки заповнення трудової книжки не зараховані, зокрема, періоди роботи:

з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року - у зв`язку з відсутністю печатки;

з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року - у зв`язку з наявністю виправлення в даті звільнення та в підставі звільнення;

з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року - у зв`язку з тим, що запис розмито.

З розрахунку стажу, що доданий до вказаної відповіді відповідача, позивач також дізнався, що при вирішенні питання про призначення пенсії:

- період роботи позивача з 23.06.1980 року (а не з 30.06.1980 року, як помилково вважав позивач) по 31.01.1983 року не зарахований до пільгового стажу по списку №1 через відсутність довідки про пільговий характер роботи;

- період роботи 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в районах Крайньої Півночі зарахований в одинарному розмірі (з розрахунку один рік роботи за один рік роботи), тобто без пільгового обчислення один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

З вказаної відповіді позивач дізнався про порушення, на його думку, органом Пенсійного фонду України його права на належне пенсійне забезпечення при призначенні пенсії.

Судом також встановлено, що пізніше - 13.12.2013 року позивач звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії зі збільшенням страхового стажу та заробітної плати; після перерахунку страховий стаж позивача склав 21 рік 03 місяця 08 днів (врахований по 29.08.2000 року).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до записів, що містяться в трудовій книжці позивача:

- з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року, з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року та з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року позивач працював у радгосі «Бахчовик» на різних посадах. При цьому в період між 05.05.1971 року та 14.09.1974 року - проходив строкову військову службу, про що до трудової книжки внесено відповідний запис;

- з 23.06.1980 року по 31.08.1983 року - працював у Колимському СУ об`єднання «Гідроспецстрой» шофером на підземних роботах по прибиранню та вивозу породи і тоннелю з повним робочим днем в підземних умовах праці.

Кожний із зазначених періодів містить посилання на відповідні накази про прийняття на посаду та про звільнення з посади, підписи відповідальних осіб, які заповнювали трудову книжку, печатки підприємств, де працював позивач.

Крім того, суб`єктом владних повноважень не враховані положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», згідно з якими відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Порушення роботодавцем порядку заповнення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Крім того, суб`єктом владних повноважень не враховано те, що всі первинні документи підприємств, де працював позивач протягом вказаних періодів, знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, і вимога про необхідність підтвердження вказаних періодів роботи уточнюючими довідками таких підприємств є заздалегідь неможливою для виконання.

Крім того, щодо періоду з 23.06.1980 року по 31.08.1983 року записи містять інформацію про пільговий характер роботи позивача по списку №1 та не потребували надання уточнюючої довідки.

Додатково пільговий характер роботи позивача за цей період підтверджений відповідною довідкою - довідкою архівного відділу Муніципальної установи Адміністрація муніципальної освіти «Ягоднінський муніципальний район Магаданської області» (Російська Федерація) від 14.06.2013 року №Ч-18/1524, в якій з посиланням на відповідні накази зазначено, що з 23.06.1980 року по 31.01.1983 року (а не по 31.08.1983 року, як зазначено в трудовій книжці) позивач працював шофером на підземних роботах по прибиранню та вивозці породи і тоннелю з повним робочим днем в підземних умовах праці.

Отже, відповідачем при призначенні пенсії позивача неправомірно не були зараховані спірні періоди роботи позивача з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року, з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року та з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року до його страхового стажу із зазначених ним підстав, а період з 23.06.1980 року по 31.01.1983 року (тобто в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням того, що у між даними трудової книжки та довідки від 14.06.2013 року №Ч-18/1524 містяться розбіжності в частині даті звільнення позивача) - до пільгового стажу роботи по списку №1.

Вказані дії порушили пенсійні права позивача, з огляду на що порушені права підлягають відновленню.

Щодо періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року

Відповідно до абз. 1 п. 5 розд. XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Статтями 1-4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій наступних пільг: виплату надбавок до заробітної плати; надання додаткових відпусток; можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки; виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) в разі тимчасової втрати працездатності.

Статтею 5 цього Указу передбачено надання додаткових пільг, в тому числі щодо зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року № 1908-VII «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з п`яти до трьох років та надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Про надання пільг, передбачених статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, незалежно від наявності письмового строкового трудового договору, а пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, - за умови укладання трудового договору, йдеться і в Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Згідно з п. 7 вказаної Інструкції трудові договори на певний строк (три або два роки) укладаються у письмовій формі міністерствами, відомствами, центральними установами, а також підприємствами, установами та організаціями, які розташовані в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з працівниками, які прибули на роботу в ці місцевості з інших районів держави.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пп. «б» п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до пенсійної справи звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач надав, зокрема:

- трудову книжку, в якій містяться записи про роботу позивача з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в АТК шофером 3-го класу в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

- довідку архівного відділу Муніципальної установи Адміністрація муніципальної освіти «Ягоднінський муніципальний район Магаданської області» (Російська Федерація) від 14.06.2013 року №Ч-18/1524, в якій зазначено, що з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року позивач працював по трудовому договору в Ягодинському районі Магаданської області, тобто в місцевості, яка віднесена до районів Крайньої Півночі, та відповідно, зокрема, до Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року та від 26.09.1967 року, за робітниками зберігаються пільги щодо пільгового обчислення з 01.03.1960 року страхового стажу в полуторному розмірі.

Пізніше позивач додатково надав довідку від 27.09.2013 року №06/3402, яка містила аналогічний зміст, що й довідка від 14.06.2013 року №Ч-18/1524 щодо періоду роботи з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року, та підтверджувала інформацію, що викладена в ній.

Отже, факт роботи позивача з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в районах Крайньої Півночі, підтверджується записами у трудовій книжці, довідками підприємств і довідкою, що видана архівною установою, в яких зазначено періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами.

З огляду на наведене право позивача на пільги, що передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі, зокрема право на зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, щодо вказаного періоду повністю підтверджено.

Враховуючи наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував вказаний період в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

Вказані дії порушують право позивача на належний розмір пенсії, з огляду на що порушені права підлягають відновленню.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року іншим шляхом - шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, вказаний період його роботи в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, і провести перерахунок пенсії та виплату недоплаченої суми пенсії з дати її призначення (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35, код ЄДРПОУ 3786879) визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області від 28.06.2013 року №316 в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року; з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року; з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до пільгового стажу по списку №1 період роботи з 23.06.1980 року по 31.01.1983 року та протиправною бездіяльність щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду його роботи з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.12.1970 року по 05.05.1971 року, з 14.09.1974 року по 11.03.1976 року, з 09.06.1976 року по 10.06.1976 року; до пільгового стажу по списку №1 період роботи з 23.06.1980 року по 31.01.1983 року; до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 28.09.1977 року по 18.06.1980 року в пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців роботи, і провести перерахунок його пенсії з дня призначення пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35, код ЄДРПОУ 3786879) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 21 грудня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда