Справа № 160/9572/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Справа № 160/9572/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Казенного підприємства «Південукргеологія» до Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Казенне підприємство «Південукргеологія» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який в подальшому уточнило та просить:
- визнати дії Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо арешту рухомого та нерухомого майна КП "Південукргеологія", код юридичної особи 01432150, неправомірними, зобов`язати зняти арешти та заборонити накладення арештів на рухоме та нерухоме майно КП "Південукргеологія", код юридичної особи 01432150.
- визнати бездіяльність Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо нездійснення подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей необхідних для перерахування стягувачам коштів у виконавчих провадженнях, боржником у яких є КП "Південукргеологія", код юридичної особи 01432150, що тривають більше шести місяців з моменту їх відкриття з наступним закриттям таких виконавчих проваджень з підстав передбачених п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язати вчинити такі дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 11.11.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 р. прийнято заяву КП "Південукргеологія" про уточнення позовних вимог, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державну службу геології та надр України.
11.12.2019 року від Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що постанова про арешт майна боржника надсилається до відповідних органів, що проводять державну реєстрацію та ведуть облік такого майна. Сам державний виконавець в цьому випадку не визначає конкретний перелік майна боржника, на який необхідно накласти арешт. Крім того, відповідно до норм чинного законодавства, державний виконавець реєструє арешт майна боржника у відповідних Державних реєстрах. В рамках виконання зведеного виконавчого провадження № 59563509 державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми стягнення. Відтак арешт було накладено лише на те майно, яке фактично зареєстровано за боржником а не знаходиться на балансі у КП «Південукргеологія». У зв`язку з вищевикладеним, Відділ не має правових підстав для зняття арешту з майна КП «Південукргеологія». Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Проте, в рамках виконання зведеного виконавчого провадження № 59563509 жодних повідомлень з АТ АКБ «Конкорд» про цільове призначення арештованого рахунку до Відділу станом на 06.12.2019 року не надходило. У зв`язку з вищевикладеним, Відділ не має правових підстав для зняття арешту з рахунку КП «Південукргеологія». Щодо не передання виконавчих проваджень до державного казначейства, відповідачем зазначено, що зведене виконавче провадження № 59563509 перебуває на виконанні у Соборному ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з 17.07.2019 року. При цьому до зведеного виконавчого провадження № 59563509 систематично приєднуються нові виконавчі провадження, що відкриваються відносно КП «Південукргеологія». Крім того, КП «Південукргеологія», в порушення ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», періодично відкриває нові рахунки у різних банківських установах, що може свідчити про ухиляння та перешкоджання провадженню виконавчих дій. У зв`язку з вищевикладеним, наразі Відділ не має правових підстав для передачі виконавчих проваджень до державного казначейства. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Пояснень від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної служби геології та надр України на адресу суду не надходило.
Усною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року, із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 23.12.2019 року.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Враховуючи особливості розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 КАС України, суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу судом вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши подані сторонами документи суд встановив наступне.
На виконанні Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження № 59563509, що стягнення з боржника Казенного підприємства «Південукргеологія» заборгованості на загальну суму 10 260 501,73 грн.
Постановою старшого державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. від 18.07.2019 року було накладено арешт на майно боржника Казенного підприємства «Південукргеологія», а саме на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 10 173 797,51 грн.
За твердженням позивача вказаний розрахунковий рахунок використовується ним виключно для виплати заробітної плати працівникам, а отже державний виконавець протиправно наклав на нього арешт.
Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 14 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.
У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.
Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).
У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.
Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.
У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.
За наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження (п. 16 Розділу III Інструкції № 512/5).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 VIII (далі Закон України № 1404 VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України № 1404 VIII).
Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404 VIII).
Заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (ч. 1 ст. 10 Закону України № 1404 VIII).
Частиною 1 ст. 48 Закону України № 1404 VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 2 1 ст. 48 Закону України № 1404 VIII.
Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця (ч. 6 ст. 48 Закону України № 1404 VIII).
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч.1,2 ст. 56 Закону України №1404 VIII).
Відповідно до п. 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, за зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
Наведеними нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404 VIII встановлено послідовність дій державного виконавця щодо звернення стягнення на майно боржника.
Проте, як встановлено судом боржником у зведеному виконавчому провадженні є юридична особа, яка має організаційну-правову форму казенне підприємство, що зумовлює певні особливості звернення стягнення на майно такого боржника.
Відповідно до ст. 76 Господарського кодексу України казенні підприємства створюються у галузях економіки, в яких:
законом дозволено здійснення господарської діяльності лише державним підприємствам;
основним (понад п`ятдесят відсотків) споживачем продукції (робіт, послуг) виступає держава;
за умовами господарювання неможлива вільна конкуренція товаровиробників чи споживачів;
переважаючим (понад п`ятдесят відсотків) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним;
приватизацію майнових комплексів державних підприємств заборонено законом;
здійснюється медичне обслуговування населення (ч. 1 ст. 76 ГК України).
Казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства (ч. 2 т. 76 ГК України).
Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління. (ч. 1 ст. 76 ГК України).
Орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, затверджує статут підприємства, призначає його керівника, дає дозвіл на здійснення казенним підприємством господарської діяльності, визначає види продукції (робіт, послуг), на виробництво та реалізацію якої поширюється зазначений дозвіл (ч. 5 ст. 76 ГК України).
Статтею 77 Господарського кодексу України визначено особливості господарської діяльності казенних підприємств.
Так, частиною 3 ст. 77 Господарського кодексу України, встановлено, що орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень.
Казенне підприємство не має права відчужувати або іншим способом розпоряджатися закріпленим за ним майном, що належить до основних фондів, без попередньої згоди органу, до сфери управління якого воно входить Відчуження нерухомого майна, а також повітряних і морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України. Фонд державного майна України виступає організатором продажу нерухомого майна в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 77 ГК України).
Джерелами формування майна казенного підприємства є:
державне майно, передане підприємству відповідно до рішення про його створення;
кошти та інше майно, одержані від реалізації продукції (робіт, послуг) підприємства;
цільові кошти, виділені з Державного бюджету України;
частина доходів підприємства, одержаних ним за результатами господарської діяльності, передбачена статутом;
інші джерела, не заборонені законом (ч. 4 ст. 77 ГК України).
Казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями казенного підприємства (ч. 7 ст. 77 ГК України).
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з урахуванням особливостей правового режиму майна казенного підприємства, а також чітко визначених меж відповідальності такого підприємства за своїми зобов`язаннями, арешт на майно (рухоме та нерухоме) Казенного підприємства «Південукргеологія» було накладено протиправно.
У зв`язку з наведеними обставинами, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.07.2019 року ВП № 59570186 про арешт майна боржника є протиправною та підлягає скасуванню.
Поряд із цим, суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.
Так, позивач в адміністративному позові просив суд зняти арешти та заборонити накладення арештів на рухоме та нерухоме майно КП "Південукргеологія" без зазначення конкретної постанови шляхом винесення, якої було порушено його права в межах предмету спору у даній справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є саме визнання протиправною та скасування постанови від 18.07.2019 року ВП № 59570186 про арешт майна боржника.
Щодо позовної вимоги про заборону відповідачу накладати арешти на рухоме та нерухоме майно КП "Південукргеологія" суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення у майбутньому.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки такі вимоги є вимогами на майбутнє.
Як вже було зазначено судом, казенне підприємство відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, що перебувають у його розпорядженні.
Отже, державний виконавець, в межах своїх повноважень, має право звернути стягнення на кошти, що належать такому боржнику.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України №1404 VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч. 2 ст. 52 Закону України №1404 VIII).
При цьому, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках ( ч. 3 ст. 52 Закону України №1404 VIII).
Частиною 4 ст. 52 Закону України №1404 VIII передбачено, що у разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
При цьому, п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Як вбачається зі зведеної довідки про рух коштів на вказаному рахунку, яка була надана позивачем (а.с.17) з вказаного рахунку здійснювалась не лише виплата заробітної плати, а й сплата оренди, передоплата за послуги та інші платежі, що стосуються господарської діяльності підприємства.
Щодо позовних вимог в частині визнання бездіяльності відповідача щодо нездійснення подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей необхідних для перерахування стягувачам коштів у виконавчих провадженнях, боржником у яких є КП "Південукргеологія", що тривають більше шести місяців з моменту їх відкриття з наступним закриттям таких виконавчих проваджень з підстав передбачених п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язати вчинити такі дії суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VІ (далі - Закон України №4901-VІ) зазначено, що даним законом встановлюються гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.
Пунктом 1 статті 3 даного Закону України №4901-VІ визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частини 2, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачають, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду; перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Згідно з ч.ч. 2, 6 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.
За приписами пункту 3 Перехідних положень Закону України № 4901-VІ заборгованість погашається в такій черговості:
у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Відповідно до Порядку №845 існує декілька категорій рішень, які виконуються органами Казначейства, а саме:
- безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 16-23 розділу «Безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету» Порядку №845);
- безспірне списання коштів з рахунків боржника (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 24 - 34 розділу «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» Порядку №845);
- безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 35 - 40 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку №845);
- безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктами 41-46 розділу «Безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам» Порядку№845);
- безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів (механізм виконання зазначеної категорії рішень, регламентований пунктом 7, пунктом 33 розділу «Безспірне списання коштів з рахунків боржника» і пунктами 47 - 52 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» Порядку №845).
Відповідно до ч. 9 та ч. 1 статті 73 Господарського кодексу України казенні підприємства - це державні унітарні підприємства, які утворюються компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.
Разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про гарантії виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
Проте, як вбачається з облікової картки на зведене виконавче провадження № 59563509 станом на час звернення позивача з адміністративним позовом (01.10.2019 року) у складі зведеного виконавчого провадження перебували 23 виконавчих провадження, а саме: ВП № 59436294 (дата відкриття 24.07.2019 року), ВП № 59521216 (дата відкриття 17.07.2019 року), ВП № 59521314 (дата відкриття 17.07.2019 року), ВП № 59521395 (дата відкриття 17.07.2019 року), ВП № 59521495 (дата відкриття 17.07.2019 року), ВП № 59570186 (дата відкриття 18.07.2019 року), ВП № 59593136 (дата відкриття 31.07.2019 року), ВП № 59611374 (дата відкриття 22.07.2019 року), ВП № 59612479 (дата відкриття 22.07.2019 року), ВП № 59662421 (дата відкриття 31.07.2019 року), ВП № 59713152 (дата відкриття 06.08.2019 року), ВП № 59754106 (дата відкриття 16.08.2019 року), ВП № 59754558 (дата відкриття 16.08.2019 року), ВП № 59871661 (дата відкриття 17.09.2019 року), ВП № 59871979 (дата відкриття 17.09.2019 року), ВП № 59872109 (дата відкриття 17.09.2019 року), ВП № 59893492 (дата відкриття 12.09.2019 року), ВП № 59893571 (дата відкриття 12.09.2019 року), ВП № 59973434 (дата відкриття 12.09.2019 року), ВП № 59973675 (дата відкриття 12.09.2019 року), ВП № 60032817 (дата відкриття 17.09.2019 року), ВП № 60076201 (дата відкриття 17.09.2019 року), ВП № 60077222 (дата відкриття 24.09.2019 року).
Таким чином, з дня винесення постанов про відкриття виконавчого провадження у зазначених виконавчих провадженнях станом на час звернення позивача до суду не минуло шести місяців, отже позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача щодо нездійснення подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей необхідних для перерахування стягувачам коштів у виконавчих провадженнях, боржником у яких є КП "Південукргеологія", що тривають більше шести місяців з моменту їх відкриття з наступним закриттям таких виконавчих проваджень з підстав передбачених п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язати вчинити такі дії є передчасними та задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати в розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Казенного підприємства «Південукргеологія» до Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна служба геології та надр України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо арешту рухомого та нерухомого майна Казенного підприємства «Південукргеологія».
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Соборного відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.07.2019 року ВП № 59570186 про арешт майна боржника Казенного підприємства «Південукргеологія».
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна