Справа № 725/5587/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5587/19

Головуючий у 1-й інстанції: Іщенко І.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1339/40800/19 від 20 вересня 2019 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 109055, 99 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Чернівецької митниці ДФС Жижияна І.Є. від 20.09.2019 р. у справі про порушення митних правил № 1339/40800/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного штрафу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Чернівецька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України встановлено. Суму штрафу, належну до сплати відповідачем визнано правильно, виходячи з визначеної суми вартості автомобіля та розрахунку митних платежів. Покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржене рішення суду вважає законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, 27.07.2019р. на територію п/п "Порубне-Сірет" Чернівецької митниці ДФС в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки "AUDI А6", країна реєстрації-Болгарія, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який слідував з Румунії до України і обрав для проходження митного контролю "зелений коридор". До митного контролю ОСОБА_1 подав паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 29.10.2014 р. поліцією м.Сучава на ім`я ОСОБА_2 та заявив, що ввозить даний автомобіль на територію України в режимі "тимчасове ввезення" строком до одного року.

Під час проведення митних формальностей, за інформацією програмно-інформаційного комплексу "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС було встановлено, що ОСОБА_1 слідував через пункт пропуску "Порубне-Сірет" митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС у пішому порядку та до митного контролю подавав паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 .

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. Румунії НОМЕР_6, виданого 29.10.2014 р. поліцією м. Сучава на ім`я ОСОБА_2 та закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є однією і тією ж особою.

Враховуючи інформацію, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення «ЕАІС» встановлено, що маючи статус «резидента» для перетину митного кордону на транспортному засобі марки "AUDI А6", зареєстрованому у Болгарії, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_4 , 2000 р.в., тип двигуна дизель 2496 см. куб., ОСОБА_1 подав паспортний документ, який надає йому статус "нерезидент" та заявила митний режим "тимчасове ввезення транспортного засобу до 1 року".

Вказані дії позивача розцінені відповідачем як порушення митних правил, адже під час переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України позивач надав документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

За наслідками, старшим державним інспектором ВМО №1 митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС Оленюком М.А. складено протокол про порушення ОСОБА_5 . митних правил № 1339/40800/19 від 27.07.2019 р. та повідомлено про розгляд адміністративної справи 16.08.2019 р. о 15 год. в адміністративному приміщенні Чернівецької митниці ДФС.

На підставі складеного адміністративного протоколу та доданих матеріалів, 20 вересня 2019 року заступник начальника Чернівецької митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Жижиян І.Є. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 1339/40800/19, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 Митного кодексу України і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в сумі 327167,97 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятої постанови з огляду на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , та невиконання відповідачем вимог ст.489 МК України. Крім того, суд зазначив, що постанова є протиправною ще й тому, що ввезений позивачем автомобіль реекспортований і повернутий власнику.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується , зважаючи на наступні міркування та обставини справи.

За змістом частини 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України визначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Приймаючи відповідне рішення про притягнення до відповідальності позивача за порушення митних правил, посадовою особою відповідача не було прийнято до уваги всі обставини справи, у т.ч. доводи позивача щодо відсутності умислу на вчинення правопорушення, а також відсутність складу правопорушення з огляду на наявні докази.

Статтею 485 Митного кодексу України (МК України) визначено, що особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Тобто, з об`єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Згідно з п. 1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 3 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються у разі якщо, при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень Митного кодексу України не передбачає сплату митних платежів, на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Пунктом 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-III визначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Положеннями Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 № 3857-XII, п. 17 Порядку централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №185, а також п. 5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201 встановлено, що документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Позиція відповідача полягає у тому, що позивач повинен був ввезти цей автомобіль згідно з вимогами ч.3 ст.380 МК України, тобто після сплати всіх митних платежів.

Така позиція відповідача обґрунтовується з посиланням на п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України», якою встановлено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Колегія суддів погоджується з такою позицією відповідача, оскільки наявність у позивача громадянства України, навіть при наявності у позивача паспорта громадянина Румунії, зобов`язувала його ввозити на територію України вказаний автомобіль виключно в статусі громадянина України, оскільки стаття 2 Закону України «Про громадянство України» не передбачає альтернативи у визначенні громадянства особи, яка одночасно має громадянство України та громадянство іншої держави у правових відносинах з державними органами України.

Дії позивача по ввезенню цього автомобіля на територію України в статусі громадянина Румунії, тобто в якості нерезидента України, на думку суду апеляційної інстанції були направлені на ухилення від сплати митних платежів, які передбачені ч.3 ст.380 МК України, а тому такі дії позивача могли бути кваліфіковані відповідачем за ст.485 МК України.

Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети, а саме, неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Зазначаючи у висновках про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення, а відтак і складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК, суд першої інстанції врахував правову позицію ВАСУ, викладену в ухвалі від 23.05.2016 року по справі №725/21/16-а і вказав, що транспортний засіб позивачем було реекспортовано і повернуто власнику, тому умисел на ухилення від сплати митних платежів відсутній.

Втім, у матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження висновку суду в цій частині.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 50 МК України визначено, що для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Оцінюючи розмір штрафу, накладеного на позивача постановою у справі про порушення митних правил, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до службової записки Управління адміністрування митних платежів Чернівецької митниці ДФС від 31.07.2019 року №271/24-70-20-01, що міститься в матеріалах справи, надано розрахунок сум митних платежів, що підлягали б сплаті позивачем при ввезенні на митну територію України в режимі імпорт (випуск для вільного обігу) автомобіля марки "AUDI А6", країна реєстрації -Болгарія, реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_4 , 2000 р.в., тип двигуна дизель 2496 см. куб.

1. У розрахунку зазначено загальну вартість вказаного автомобіля - 42493,76 грн., та відповідно загальну суму митних платежів, що підлягали б сплаті позивачем при ввезенні на митну територію України в режимі імпорт транспортного засобу - 109055,99 грн. При цьому, у службовій записці зазначено, що сума митних платежів є орієнтовною, а відомості щодо митної вартості транспортного засобу - інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки така інформація залежить від характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, тощо.

Відповідно до ч.6 ст. 104 Митного кодексу України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до пункту 27 статті 4 МК України митні платежі складаються з мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно з положеннями Закону України "Про митний тариф України" розмір ввізного мита визначається за встановленими цим Законом ставками в процентному відношенні від митної вартості. Ставки акцизного податку визначені статтею 215 ПК України залежно від об`єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно з статтею 188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до пункту 189.3 статті 198 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб`єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17 березня 2008 року № 229), вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цей транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб. Такий порядок визначення вартості транспортного засобу, застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларування цього транспортного засобу.

В даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої регламентовано розділом XIX Митного кодексу України.

Відповідно до статті 508 МК України однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог статей 515, 516 МК України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадження якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Згідно зі статтею 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування кожної справи, вирішення її з дотриманням закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не надавав митному органу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил могло бути здійснено шляхом проведення експертного дослідження.

Проте, докази проведення експертного дослідження вартості вищевказаного автомобіля (під час якого було б враховано чи не враховано технічний стан автомобіля, його комплектація та пробіг, визначені джерела інформації про вартість аналогічних автомобілів) у матеріалах справи відсутні.

Крім того, зі змісту службової записки слідує, що визначена вартість є орієнтовною, а для більш точної інформації щодо нарахування необхідних до сплати митних платежів потрібно звернутись до спеціалізованої експертної організації.

Отже, доказом у справі про порушення митних правил згідно з пунктом 4 частини 1 статті 495 МК України може бути висновок експерта, а не службова записка посадової особи митного органу.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок про необхідну до сплати суму митних платежів ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим при вирішенні питань щодо визначення розміру штрафу у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. В свою чергу, службова записка митного органу не вважається належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не визначає точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог Методики, посилання на те, що для визначення вартості транспортного засобу використовувались Інтернет ресурси не підтверджується матеріалами справи, не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів правильність розрахунку заявленої митної вартості автомобіля, а тому уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а також підтверджуються встановленими у справі обставинами в частині визначення відповідного розміру штрафу.

Висновки суду першої інстанції по суті спору в частині визначення розміру штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 13 листопада 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову у справі про порушення митних правил №1339/40800/19 від 20 вересня 2019 року скасувати з підстав,викладених у постанові суду апеляційної інстанції, а справу про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 надіслати на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.