Справа № 420/6803/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Одеса справа № 420/6803/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу №1118 від 22.10.2019 року про проведення фактичної перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2019 року Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області (далі ГУ ДПС в Одеській області) видано наказ №1118 про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» Разом з тим, як вбачається з наказу №1118 від 22.10.2019 року його видано з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). При цьому представник позивача зазначає, що конкретних підстав у оскаржуваному наказі для проведення фактичної перевірки позивача не зазначено. Також наказ №1118 від 22.10.2019 року не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів податковим органом встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів встановлені факти сумнівності та сумнівність яких саме операцій встановлена відповідачем. Таким чином позивач вважає наказ №1118 від 22.10.2019 року ГУ ДПС в Одеській області про проведення фактичної перевірки необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник Головного управління ДПС в Одеській області надав до суду відзив на адміністративний позов, який мотивований тим, що підставою проведення фактичної перевірки ТОВ «АВ Фармація» став лист ДПС України від 27.09.2019 року №2001/7/99-00-05-04-01-17 щодо подання почергової інформації у 2019 році з незначними обсягами продажу через РРО, або з нульовими показниками, відповідно до якого представником податкового органу підготовлено доповідну записку №158/11/15-32-05-07-06 від 16.10.2019 року про необхідність проведення перевірки підприємства позивача. Отже контролюючим органом дотримано вимог законодавства, щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «АВ Фармація».

Ухвалою суду від 19.11.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ Фармація", зареєстрований як юридична особа та перебуває на обліку в ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві з 07.11.2014 року (а.с.15-17).

Так, 22.10.2019 року ГУ ДПС у Одеській області видало наказ №1118 "Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АВ Фармація» ()" на підставі ст.20, п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, відповідно до якого наказано провести фактичну перевірку ТОВ «АВ Фармація», податкова адреса: м. Київ, Деснянський р-н, вул. Бальзака, буд. 12 тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2017 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с.12).

На підставі вищезазначеного наказу відповідачем сформовано направлення на перевірку від 01.11.2019 року №344, а також надіслано запит керівнику ТОВ «АВ Фармація» щодо надання відповідних документів (а.с.13-14).

Дослідивши адміністративний позов позивача та відзив Головного управління ДПС в Одеській області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В межах справи основним спірним питанням є законність підстав прийнятого оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки Товариства та надання належної йому правової оцінки.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.

В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем згідно наказу №1118 від 22.10.2019 року покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пп.80.2.2, п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, передумовою проведення фактичної перевірки, з підстав передбачених підпунктами 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.

Згідно абзацу 3 п.81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, - копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються, зокрема, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом.

Порядок та особливості проведення фактичної перевірки визначені у статті 80 ПК України.

Так, згідно з пунктом 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав передбачених цим пунктом.

З огляду на зміст вищенаведених правових норм, суд зауважує, що оцінка правомірності наказу про проведення фактичної перевірки, повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Водночас, суд звертає увагу, що в самому спірному наказі, відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки та не відображено яка саме інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом та відповідає вимогам пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, стала підставою для його прийняття. У зв`язку з цим, з оскаржуваного наказу неможливо ідентифікувати передбачену ПК України підставу для призначення фактичної перевірки позивача та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття спірного наказу, і чи саме надана разом з відзивом інформація слугувала такою підставою, що свідчить про невідповідність наказу №1118 від 22.10.2019 року про проведення фактичної перевірки ТОВ «АВ Фармація», вимогам абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України.

Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18.05.2018 у справі № 813/3977/16.

Суд критично відноситься до посилання представника ГУ ДПС у Одеській області на те, що однією з передумов для призначення фактичної перевірки позивача відповідно до пп.80.2.2. п. 80.2 ст. 80 ПК України стало отримання листа ДПС України від 27.09.2019 року №2001/7/99-00-05-04-01-17 щодо подання почергової інформації у 2019 році з незначними обсягами продажу через РРО, або з нульовими показниками, так як наведений лист містить загальну інформацію щодо суб`єктів господарювання з підстав яких доручено регіональним підрозділам податкових перевірок такі перевірки здійснити, проте не містить жодної інформації яка свідчить про можливі порушення законодавства платником податків ТОВ «АВ Фармація».

Також представником відповідача надано копію доповідної записки від 16.10.2019 року №158/11/15-32-05-07-06 на ім`я в.о. першого заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області щодо результату проведеного аналізу відділом фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансфертного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС в Одеській області, згідно баз даних «Податковий блок» та АРМ АІС «Податки» та пропозицію на проведення фактичної перевірки ТОВ «АВ Фармація» () відповідно до п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80. При цьому з доповідної записки не вбачається інформації яка свідчить про можливі порушення платником податків ТОВ «АВ Фармація» законодавства,

Разом з тим суд зазначає, що вказана доповідна записка не може бути обґрунтованою причиною правомірності Наказу, оскільки, як встановлено судом, податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу, адже в наказі посилань на зазначену доповідну записку не вбачається.

Крім того, суд вказує на те, що доповідна записка, як підстава, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 №820/4891/18.

Також, спірний наказ не містить жодної інформації щодо того, в рамках яких заходів Головним управлінням ДПС в Одеській області встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в судовому засіданні не було доведено законність прийнятого наказу №1118 від 22.10.2019 року виданий головним управління ДПС в Одеській області, про проведення фактичної перевірки, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» про визнання даного наказу протиправним та скасування є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №10959 від 12.11.2019 року на суму 3842,00 грн. (а.с.3)

Судом встановлено, що позивачем заявлено одну немайнову вимогу, з врахуванням того, що вимога щодо визнання протиправним наказу №1118 від 22.10.2019 року є похідною. Тобто позивач за подання цього позову повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація», суд вважає за необхідне стягнути на її користь суму сплаченого нею судового збору у загальному розмірі 1921,00 грн. відповідно до платіжного доручення №10959 від 12.11.2019 року з головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Разом з тим, щодо переплаченого позивачем судового збору у розмірі 1921,00 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що позивачем при поданні адміністративного позову у справі №420/6803/19 надмірно сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення №10959 від 12.11.2019 року у розмірі 1921,00 грн., суд доходить висновку, про необхідність його повернення позивачу.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ №1118 від 22.10.2019 року, виданий Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області, про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація».

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код 43142370) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» (02225, м. Київ, вул. Бальзака, 12, код 39478485) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842,00 грн. сплачені за платіжним дорученням №10959 від 12.11.2019 року.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АВ Фармація» (02225, м. Київ, вул. Бальзака, 12, код 39478485) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня відповідно до платіжним дорученням №10959 від 12.11.2019 року за подання адміністративного позову у справі №420/6803/19.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.