Справа № 195/1952/19
Суддя: Кондус Л. А.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/1952/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

17.12.2019 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В., за участю відповідача - поліцейського СРПП Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області Шевченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського СРПП Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Шевченко Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом до відповідача поліцейського СРПП Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Шевченка А.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2019 відповідачем було винесено Постанову серії ДП 18 № 293496 від 01.12.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за порушення 01.12.2019 о 01 год. 35 хв. по вул. Шкільна смт.Томаківка за керування мопедом по вул. Шкільна смт.Томаківка без застебнутого мотошолому та при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії тобто не мав права керування таким транспортним засобом.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 126 КУпАП є незаконним, не обгрунтованим та недоведеним, а постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення Постанови відповідачем здійснювалося за адресою - вул. Шкільна смт. Томаківка, а не в Томаківському ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області за адресою - вул. Казкова буд. ЗА смт. Томаківка, що є порушенням вимог статті 276 КУпАП та рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач зазначає, що в порушення вимог статті 251 КУпАП, відповідач не надав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення Постанови доказів на підтвердження обставин порушення Позивачем Правил дорожнього руху, зокрема матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Також, в порушення вимог статті 283 КУпАП та пункту 10 розділу XIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853:

- Постанова заповнена нерозбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записано не друкованими літерами;

- в порушення вимог статті 283 КУпАП, Постанова не містить нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення викладене Відповідачем у Постанові;

- в порушення вимог статті 283 КУпАП, Постанова містить відривну квитанцію без зазначення реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує та надав для огляду диск відеозапису з реєстратору та камери до оскаржуваної постанови, як доказ підтвердження скоєних водієм правопорушень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

За ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2019 з Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області було витребувано постанову серії ДП 18 № 293496 від 01.12.2019, оскільки додана позивачем до матеріалів справи копія оскаржуваної постанови належним чином не завірена. На виконання вказаної ухвали суду Томаківським ВП надано належним чином завірену копію постанови серії ДП 18 № 293496 від 01.12.2019, та заповнену інспектором розбірливим почерком відповідно до ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з постанови серії ДП 18 № 293496 від 01.12.2019 , складеної інспектором СРПП № 3 Томаківського ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Шевченком Андрієм Вікторовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 126 КУпАП, який є позивачем у справі, останній 01.12.2019 о 01 год. 35 хв. по вул. Шкільна смт.Томаківка перевозив пасажира без застебнутого мотошолому та при перевірці документів не мав при собі у встановленому порядку посвідчення водія, чим порушив п. 2.3 "в", п.2.1 "а" ПДР та застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Під час розгляду справи судом досліджені наступні докази: оскаржувана постанова, диск СD-R з відеозаписом.

Відповідно до ст.73 КАС України, суд вважає належними доказами постанову, диск СD-R з відеозаписом, так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення та мають відношення до справи.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст.31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором зафіксовано у встановленому законом порядку, суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Згідно зі ст.75 КАС України, постанову та диск СD-R з відеозаписом суд вважає достовірними доказами.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 5 ст. 121 та частиною 2 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідно до п.2 Р. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, дійсно, у висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення«за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, у згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 КУпАП зазнали змін, в наслідок чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, що відповідає вимогам наведених вище положень законодавства, а тому суд вважає помилковими твердження позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, на ньому дійсно відображено факт скоєння позивачем адміністративних правопорушень, а отже, в розумінні приписів ст.ст 73-76 КАС України є належним, допустимим і достатнім доказом по справі.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

На думку суду правомірність прийнятої постанови серії ДП 18 № 293496 від 01.12.2019 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідачем доведено в повній мірі. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 та частиною 2 статті 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серія ДП 18 № 293496 від 01.12.2019 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративних правопорушень та вини ОСОБА_1 в їх вчинені, розмір адміністративного стягнення накладено правомочною посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги щодо скасування постанови задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставіст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 205, 242, 243, 244-246, 271, 286 КАС України, ст. ст. 14-1, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 126, 247, 254, 258, 280, 287-289, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до поліцейського СРПП Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Шевченко Андрія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Томаківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20.12.2019 року.

Суддя: Л. А. Кондус