Справа № 200/10479/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Справа№200/10479/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,

секретаря судового засідання Соколової С.О.,

за участю:

представника позивача: не з`явився

представник відповідача Яковлєва А. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі позивач, КП «Компанія «Вода Донбасу») звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 № про застосування штрафу у розмірі 2 040,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, що обґрунтовано таким.

Юридичною адресою КП «Компанія «Вода Донбасу» з 04.12.2014 є місто Маріуполь, але фактичним місцезнаходженням апарату управління підприємства залишається м. Донецьк. У той же час м. Маріуполь входить до переліків населених пунктів, де здійснювалася антитерористична операція. Крім того, обставини, за яких у позивача фактично виникла неспроможність виконання зобов`язань з подачі декларацій з рентної плати за користування надрами є обставини непереборної сили, що відповідає приписам ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» із врахуванням змін, внесених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Позивачем отримано сертифікати ТПП України № № 1735, 1736 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 та Висновок Донецької ТПП, якими засвідчено факт настання форс-мажорних обставин для позивача з 10.06.2014 при дотриманні норм законодавчих актів України.

В свою чергу наявність такого сертифікату надає можливість платнику ініціювати процедуру продовження граничних строків подання податкової звітності, яка передбачена ПК України.

Позивач листом від 17.02.2015 № 17/99 та листом від 08.09.2016 № 17/1172 надано до податкового органу вказані сертифікати, але відповідач протиправно нарахував штрафні (фінансові) санкції.

Ухвалою суду від 25 вересня 2019 року вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

01 жовтня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області надало відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач має спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.03.2014 № 5929. Згідно якого вид користування надрами видобування корисних копалин (промислова розробка родовищ); вид корисної копалини води питні і технічні; відомості про ділянку надр, що надається у користування родовище Донецьке (місцезнаходження Донецька обл., Слов`янський район). Місто Слов`янськ та населені пункти Слов`янського району не входять до переліків населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, а тому норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02.09.2014 № 1669-VII (далі Закон № 1669) не розповсюджуються на позивача.

Крім того, будь-які питання щодо оподаткування регулюються виключно положеннями ПК України.

16 жовтня 2019 року позивачем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі документами.

18 листопада 2019 року на виконання вимог ухвали суду позивачем надано такі пояснення.

На момент засвідчення обставин непереборної сили норма ст. 6.2 Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин, затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40 (3), ще не діяла. А тому, у даному випадку форс-мажорні обставини не повинні були засвідчуватися по кожному окремому договору чи податковому зобов`язанню. Таким чином, надані позивачем Сертифікати про настання обставин непереборної сили є діючими та належними доказами у справі.

Також надання позивачем декларацій у електронній формі не завжди є можливим, що пов`язано із фактичним перебуванням апарату управління у м. Донецьку, де антитерористична операція досі триває.

Протокольною ухвалою суду від 28 листопада 2019 підготовче провадження у справі продовжено до 17 грудня 2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 17 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи вирішено проводити того ж дня, проти чого представниця відповідача не заперечувала.

Протокольною ухвалою суду ухвалено розгляд справи здійснювати за відсутності належним чином повідомленого позивача на підставі ч. 1 ст. 205 КАС України та відповідно до клопотання поданого 16.10.2019.

Представниця відповідача проти позовних вимог заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Фактичні обставини встановлені судом такі.

КП «Компанія «Вода Донбасу», є юридичною особою, місцезнаходження: 87547, Донецька обл., місто Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177 а.

ГУ ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо своєчасного подання податкових декларацій з рентної плати (юридичних осіб) за періоди IV квартал 2018 року та за І квартал 2019 року за результатами якої складено акт перевірки від 14.05.2019 № 1609/05-99-47-07 (далі акт перевірки).

У вказаному акті зазначено таке.

Згідно з даними ДНВП «Геоінформ України» КП «Компанія «Вода Донбасу» має діючий спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.03.2014 № 5929 терміном дії до 25.03.2034.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 257.3 ст. 257 ПК України, оскільки підприємством не подано податкові декларації з рентної плати за період, що перевірявся й застосовано відповідальність, що передбачена п. 120.1 ст. 120 ПК України.

На підставі вказаних висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 № , яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.1 ст. 120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2 040,00 грн. за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

З розрахунку фінансової санкції до вказаного податкового повідомлення-рішення вбачається, що така застосована за неподання податкової декларації з рентної плати за IV квартал 2018 року (граничний строк 09.02.2019) та за І квартал 2019 року (граничний строк 10.05.2019)

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 12.08.2019 № 38715/6/99-99-11-06-01-25 скарга КП «Компанія «Вода Донбасу» від 10.06.2019 № 01/1872 залишена без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення рішення без змін.

До матеріалів справи позивачем надано:

Сертифікат (висновок) ТПП України від 25.11.2014 № 1735 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 для КП «Компанія «Вода Донбасу» при дотриманні законодавчих актів, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі Сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо;

Сертифікат (висновок) ТПП України від 25.11.2014 № 1736 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 для КП «Компанія «Вода Донбасу» при дотриманні законодавчих актів України, для продовження граничного строку подання податкових декларацій. На момент видачі Сертифікату (висновку) ТПП України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо;

Висновок Донецької ТПП від 03.07.2014 № 2005/12.12-03, де зазначено про наявність форс-мажорних обставин для КП «Компанія «Вода Донбасу», які створюють перепони для виконання нею договірних зобов`язань.

На виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2019 року відповідачем надано податкову звітність, яка подавалася позивачем до податкового органу протягом періоду, що перевірявся, а саме: податкова декларація з податку на прибуток дата подання 10.05.2019; розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за І квартал 2019 року; звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І квартал 2019 року.

Наявні у справі письмових доказів, досліджені судом у порядку ст. 211 КАС України.

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Податковий кодекс України (далі ПК України).

Стаття 75 ПК України.

Пункт 75.1. Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпункт 75.1.1. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Предметом камеральної перевірки, за результатами якої складено спірний акт перевірки була своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків), що відповідає абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Пункт 49.3 ст. 49 ПК України. Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Пункт 49.4 ст. 49 ПК України Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Пункт 49.18 ст. 49. ПК України. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

Підпункт 49.18.2. Календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Пункт 252.23 ст. 252 ПК України. Податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав або переоформив спеціальний дозвіл.

Стаття 257 ПК України. Подання декларації і строки сплати рентної плати.

Пункт 257.2. Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

Пункт 257.3. Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки:

Підпункт 257.3.1. з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

Підпункт 258.1.1. На платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Таким чином, позивач, як платник, що належить до категорії великих та середніх підприємств, зобов`язаний подавати податкові декларації контролюючому органу в електронній формі за календарний квартал.

Стаття 120 ПК України.

120.1 Неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Актом перевірки встановлено неподання позивачем податкових декларацій з рентної плати (юридичних осіб) за періоди: IV квартал 2018 року та за І квартал 2019 року станом на дату складання акту перевірки, що є порушенням вказаних вище ПК України та нараховано штраф у розмірі 2040,00 грн.

В обґрунтування позивачем зазначено про наявність форс-мажорних обставин, що підтверджено Сертифікатами (висновками) ТПП України від 25.11.2014 № 1735/1736 та фактом звернення позивача до податкового органу із листами від 17.02.2015 № 17/199 та від 08.09.2016 № 17/1172 щодо продовження граничного строку подання податкових декларацій.

При цьому суд звертає увагу, що позивач в адміністративних справах про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень має подати до суду докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. (ч. ч. 1, 4 ст. 77 КАС України)

Позивачем не надано до суду доказів на які він посилається у позовній заяві, а саме листів від 17.02.2015 № 17/199 та від 08.09.2016 № 17/1172 щодо продовження граничного строку подання податкових декларацій.

Частина 5 ст. 242 КАС України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №805/385/17-а викладено ряд важливих висновків щодо правозастосування у контексті спірних правовідносин, а саме:

- на час виникнення спірних правовідносин, з жовтня 2015 року по березень 2016 року, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин;

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Крім того, Верховним Судом звернуто увагу на необхідність проаналізувати норми Податкового кодексу України та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII та межі регулювання нормами вказаного Закону податкових правовідносин і чи є такі норми спеціальними по відношенню до норм Податкового кодексу України.

Щодо питання конкуренції норм ПК України та Закону № 1669.

Пункт 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 1.1 ст. 1 ПК України передбачено, що він регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пункту 7.3 ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Згідно з пунктом 113.3 статті 113 вказаного Кодексу штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

З наведених норм слідує, що підстави та порядок притягнення до відповідальності за податкові правопорушення, у тому числі умови звільнення від штрафних санкцій, мають визначатися ПК України та/або законами, що містять виключно положення про відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Про що також вказано Верховним Судом у постанові 25 квітня 2019 року справа №804/15246/15

Преамбулою Закону № 1669 визначено його мету та сферу регулюваня: «Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Судом проаналізовано такі заходи та встановлено, що ст. 10 передбачено порядок підтвердження обставин непереборної сили, а саме протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

При цьому пунктом 4 статті 11 вказаного закону передбачено внесення змін до низки законів України у тому числі у Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні" (статтю 14-1) з наданням права ТПП України та уповноваженим нею регіональні торгово-промислові палати засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини у тому числі щодо неможливості виконувати обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Тобто Законом 1669 визначено право ТПП України видавати відповідні сертифікати з метою посвідчення обставин непереборної сили.

Однак застосовність таких Сертифікатів у сфері податкових відносин, порядок звернення із відповідним сертифікатом регламентується виключно ПК України.

В свою чергу статтею 102 ПК України передбачено таке.

Пункт 102.6. Граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків:

102.6.4. мав обмежену свободу пересування у зв`язку з ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально;

Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.

Пункт 102.7. Дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на:

102.7.1. платників податків - фізичних осіб;

102.7.2. посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

Пункт 102.8. Порядок застосування пунктів 102.6-102.7 цієї статті встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2017 № 861, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2017 за № 1373/31241, затверджено Порядок застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України

Так, розділом ІІІ вказаного Порядку передбачено вимоги до змісту заяви платника податків про продовження граничних строків та порядок її подання, зокрема, зазначення вид податку, збору (обов`язкового платежу), податковий період та суму грошового зобов`язання (для заяв про продовження граничних строків для подання податкової декларації).

Крім того, суд враховує посилання позивача на звернення до податкового органу із листами від 17.02.2015 № 17/199 та від 08.09.2016 № 17/1172 щодо продовження граничного строку подання податкових декларацій.

Так у той період діяв наказ ДПА України «Про затвердження Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України» від 24.12.2014 № 1044, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.01.2011 за № 84/18822, який містив аналогічні вимоги щодо зазначення виду податку (збору).

При цьому, факт наявності сертифікату не звільняє від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, однак надає можливість платнику ініціювати відповідну процедуру.

Суду не надано доказів того, що позивач, в розумінні ПК України, звертався до податкового органу із заявою щодо продовження граничного строку подання податкових декларацій.

Щодо оцінки сертифікатів про настання обставин непереборної сили.

Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 № 1735 складений відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 ст. 100 ПК України. У свою чергу вказані пункти ПК України регламентують підстави відстрочення/розстрочення податкового боргу платника. Тобто сфера дії вказаного сертифікату взагалі не охоплює питання продовження граничних строків подання податкових декларацій.

Сертифікат (висновок) № 1736 про настання обставин непереборної сили складений 25.10.2014 № 5268/05-4 відповідно до п. 5.4 Порядку застосування норм пунктів 102.6-102.7 ст. 102 ПК України, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1044 за звернення КП «Компанія «Вода Донбасу» за місцезнаходженням 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 85.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону встановлено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 року та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

На час виникнення спірних правовідносин, діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року № 44(5).

Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином, наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати від 25.11.2014 року № 1736 не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно не подання податкових декларацій за платежем «рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення» за період ІV квартал 2018 року, І квартал 2019 року, оскільки виданий до настання спірних правовідносин, і фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 10.06.2014 року до моменту його видачі - 25.11.2014 року.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє, навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач мав звернутись до ТПП України після виникнення відповідних обставин щодо неможливості вчасно подати відповідні податкові декларації, оскільки засвідченню підлягають обставини непереборної сили по кожному окремому податковому обов`язку та відносно обов`язку виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом.

Крім того, з наданих відповідачем доказів судом встановлено, що позивачем у період, що перевірявся засобами електронного зв`язку подавалася податкова звітність з інших обов`язкових платежів, що спростовує посилання позивача на відсутність постійної та належної роботи мережі інтернет зв`язку.

Враховуючи усе викладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись пп. 15.5 Розділу VII Перехідних положень, статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, про скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2019 відмовити.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 17 грудня 2019 року, повний текст рішення виготовлений 19 грудня 2019 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Буряк