Справа № 340/1905/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1905/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

у справі № 340/1905/19

за позовом ОСОБА_1

до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області

про визнання бездіяльності протиправною, -

встановив:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка полягає у ненаданні достовірної відповіді на запит (в частині надання та доступу до інформації) у порядку, встановленому ст. 10, 19, 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- стягнути з Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7000 грн.;

- стягнути з Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 16269 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано відсутністю обґрунтованих підстав для задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що на момент надання інформації (лист від 13.05.2019 №02-23/149) Нечаївська сільська рада вже вирішила провести позачергову сесію та надала недостовірну інформацію, що свідчить про протиправність.

Матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній особі бездіяльністю і рішенням органу державної влади, відшкодовується останнім незалежно від вини.

Відповідно до ч. 10 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування" рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Відповідно до листа Нечаївської сільської ради від 04.07.2019 року № 02-23/250 повідомлення про проведення сесії вивішується на дошці оголошень у відведених для цього місцях.

Позивач дізнався про те, що на запроектовану йому до відведення земельну ділянку рішенням сесії Нечаївської сільської ради було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою іншій особі із числа місцевих жителів.

Так як відповідачем було надано недостовірну інформацію на запит, позивач вважав, що його питання буде розглянуто па черговій сесії Нечаївської сільської ради, тому, враховуючи відсутність оприлюднення інформації про проведення чергової сесії на дошці оголошень в приміщенні Нечаївської сільської ради за 10 днів до проведення такої сесії та порушення строків розгляду його заяви, позивач уклав договір на розробку проекту землеустрою за принципом "мовчазної згоди".

Як наслідок надання відповідачем недостовірної інформації стало спричинення позивачу душевних хвилювань з приводу можливості відведення йому земельної ділянки у власність взагалі, з приводу витрачених коштів на проектну документацію із землеустрою та з приводу витрат на правничу допомогу.

Доводи суду першої інстанції про те, що аналіз положень земельного законодавства та спірних відносин, які стали підставою для звернення до суду з даним позовом, вказує на те, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовані спеціальними нормами земельного законодавства, а не правовідносини в сфері реалізації громадянами права на доступ до публічної інформації є хибними, адже Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

До того ж, звернення позивача із запитом на надання інформації в даній справі не є зверненням щодо отримання дозвільних документів у сфері земельних відносин, а є саме запитом на надання інформації, в зв`язку з чим, дані правовідносини регулюються Законом України "Про інформацію", Законом України "Про доступ до публічної інформації" та Законом України "Про звернення громадян".

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, а відтак, при вирішенні питання щодо дотримання розпорядниками інформації вимог даного Закону, суд вирішує питання щодо наявності чи відсутності порушення права особи на доступ до інформації.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 10.04.2019 р. відповідачу надійшла заява представника позивача про надання учаснику АТО дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Нечаївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області (а.с. 22-28).

Листом від 13.05.2019 р. №02-23/149 відповідач поінформував представника позивача, що заява буде розглянута на черговій сесії Нечаївської сільської ради, а копію рішення сесії сільської ради буде надіслано (а.с. 8).

Але, фактично 07.05.2019 р. головою Нечаївської сільської ради видано розпорядження №9 про скликання позачергової двадцять четвертої сесії сільської ради сьомого скликання 16.05.2019 року (а.с.9).

В цей день на засіданні позачергової сесії прийнято рішення, відповідно до якого, за твердженням позивача, яке не спростовує відповідач, земельну ділянку передано іншій особі.

Вважаючи вказані дії порушенням Закону України "Про доступ до публічної інформації" у зв`язку з тим, що листом від 13.05.2019 р. №02-23/149 надано недостовірну інформацію щодо розгляду заяви про надання учаснику АТО дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки між сторонами по справі виникли правовідносини, які врегульовані спеціальними нормами земельного законодавства, а не щодо реалізації громадянами права на доступ до публічної інформації. Отже, посилання позивача на порушення відповідачем положень статей 10, 19, 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" є безпідставним, тому позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, яка полягає у ненаданні достовірної відповіді на запит (в частині надання доступу до інформації) та про стягнення моральної шкоди, яка має похідний характер від першої вимоги, не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону доступ до інформації забезпечується, серед іншого, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 19 Закону визначено що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 1, 8 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

З матеріалів справи вбачається, що 02.04.2019 р. позивач через свого представника за довіреністю звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Отже, за наслідком розгляду заяви позивача, що надійшла відповідачу 10.04.2019 року, відповідач відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України мав у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні.

Відповідно до розпорядження голови Нечаївської сільської ради від 07.05.2019 р. №9 позачергова сесія сільської ради була призначена на 16.05.2019 року.

На запит представника позивача відповідач листом від 13.05.2019 р. №02-23/149 відповідач поінформував представника позивача, що заява буде розглянута на черговій сесії Нечаївської сільської ради, а копію рішення сесії сільської ради буде надіслано.

Розгляд питання було включено до порядку денного на 16.05.2019 р.

Після чергової сесії відповідач листом від 03.06.2019 р. №02-23/171 повідомив представника позивача про те, що рішення за результатом заяви позивача не було прийнято.

По суті відповіді сільського голови від 13.05.2019 року №02-23/149 зрозуміло, що не має значення помилка у терміні "чергова" або "позачергова сесія", оскільки розгляд заяви позивача було включено до порядку денного наступної сесії.

Завданням адміністративного судочинства є захист порушеного права. Отже, необхідно з`ясувати, яке саме право позивача порушено.

На думку колегії суддів, спірні правовідносини між сторонами по справі виникли не з приводу отримання публічної інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", а щодо отримання дозволу на отримання проекту землеустрою відповідно до норм спеціального права - Земельного кодексу України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються позивачем.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку з відсутністю обґрунтованих правових підстав для цього.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року у справі № 340/1905/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко