Справа № 500/2568/19
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2568/19

17 грудня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баб`юка П.М.

за участю:

секретаря судового засідання Косюк О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Дяків О.Я.,

представника відповідача Смаль Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі, також, - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області неправомірними;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати стаж роботи позивача в періоди роботи з 01.08.1980 по 30.10.1980 та з 30.09.1981;

призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 25.06.2019;

викликати та допитати в судовому засіданні наступних свідків: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу виповнилося 60 років і в зв`язку із цим він звернувся 25.06.2019 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив йому в призначенні такої пенсії, мотивуючи рішення відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, відповідачем не враховано періоди трудової діяльності позивача з 06.05.1981 по 30.09.1981 на заводі "Електросигнал" та з 01.08.1980 по 30.10.1980 в Тернопільському радіозаводі. Позивач не погоджується із такою відмовою та зазначає, що йому виповнилося 60 років і він має 26 років страхового стажу, які підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці, що дає право на призначення пенсії за віком.

В зв`язку із цим, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 11.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

Від представника відповідача 28.11.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти задоволення позову (аркуші справи 31-34). Представник вказав, що страховий стаж позивача становить 25 років 4 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також зазначив, що період роботи позивача з 06.05.1981 по 30.09.1981 не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки в записі про звільнення міститься нечітке відображення печатки в трудовій книжці. Щодо періоду роботи позивача з 01.08.1980 по 30.10.1980, то причиною не зарахування його до трудового стажу позивача стало те, що у записі 7 трудової книжки дописано номер наказу іншим чорнилом, що є порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок. Інших документів, які б підтверджували роботу позивача у спірні періоди не подано.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Також, представник позивача заявила клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначила, що від допиту ОСОБА_2 відмовляється, просила суд оглянути трудову книжку ОСОБА_2 . Позивач підтримав зазначене клопотання. Представник відповідача щодо вирішення клопотання представника позивача поклався на думку суду.

Ухвалою суду, проголошеною без виходу в нарадчу кімнату, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача задоволено.

Представник відповідача у судовому засіданні позовних вимог не визнала та просила суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився 18.04.1959 (аркуш справи 8). 18.04.2019 позивачу виповнилося 60 років.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (аркуші справи 9-11) в спірні періоди з 06.05.1981 по 30.09.1981 позивач працював на заводі "Елетросигнал" (записи №13-14) та з 01.08.1980 по 30.10.1980 в Тернопільському радіозаводі (записи №5-7).

Як випливає із матеріалів справи, позивач 28.03.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про обчислення страхового стажу.

Листом №7724/05 від 22.05.2019 позивача повідомлено, що згідно представлених документів страховий стаж становить 25 років 9 днів та зазначено, що даний стаж буде враховано за умови належного ведення записів у трудовій книжці та чітких відображень печаток (аркуш справи 12).

Надалі, 13.06.2019 між позивачем та відповідачем укладено типовий договір №0022 про добровільну участь системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, згідно з яким позивачем оплачено єдиний внесок за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 в розмірі 22033,44 грн (аркуші справи 13-14).

25 червня 2019 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком, додавши необхідні документи.

Також, 20.08.2019 позивач звернувся в Тернопільське відділення Київського НДІСЕ із заявою провести технічне дослідження трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої 10.10.1977 на ім`я ОСОБА_1 (аркуш справи 15).

За результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів головним експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ сформовано висновок від 29.08.2019 №1092/19-22 (аркуші справи 16-21).

Листом №546/03-15 від 25.09.2019 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", мотивуючи тим, що в трудовій книжці позивача не належним чином оформлені записи, а саме: період роботи з 06.05.1981 по 30.09.1981 не враховано до страхового стажу, оскільки в записі про звільнення міститься нечітке відображення печатки в трудовій книжці та період з 01.08.1980 по 30.10.1980 не враховано у зв`язку із тим, що у записі 7 трудової книжки дописано номер наказу іншим чорнилом, що є порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок. Інших документів, які б підтверджували роботу позивача у спірні періоди не подано. Тому, на думку відповідача, права на призначення пенсії за віком згідно з заявою №104 від 17.01.2019 у позивача немає у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії - 26 років (аркуші справи 22-23).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 12 Закону №1788-XII. Так, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

При цьому, статтею 56 Закону №1788-XII до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Суд звертає увагу на те, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 досяг 60-річного віку 18.04.2019, а тому, право на призначення пенсії за віком позивач набув за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Разом із тим, підставою для відмови відповідачем у призначенні пенсії позивачу стало неврахування трудового стажу в періоди роботи з 01.08.1980 по 30.10.1980 на Тернопільському радіозаводі та з 06.05.1981 по 30.09.1981 на заводі "Електросигнал".

Судом встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблені наступні записи про трудову діяльність позивача у спірні періоди:

- пункт 5 - 01.08.1980 - звільнений в порядку переведення на Тернопільський радіозавод;

- пункт 6 - 01.08.1980 - прийнятий на Тернопільський радіозавод в порядку переведення;

- пункт 7 - 30.10.1980 - звільнений в порядку переведення для підвищення кваліфікації і обміну досвідом роботи на Рязанський радіозавод;

- пункт 13 - 06.05.1981 - прийнятий регулювальником на завод "Електросигнал";

- пункт 14 - 30.09.1981 - звільнений в зв`язку із переводом на Тернопільський радіозавод.

В зазначених записах містяться відомості про періоди роботи, підстави прийняття (переведення) і підстави звільнення, засвідчені підписом та скріплені відповідною печаткою підприємства. Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

В свою чергу, відповідач вказав на відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01.08.1980 по 30.10.1980, оскільки номери наказів дописані іншим чорнилом, а періоду з 06.05.1981 по 30.09.1981 через нечітку печатку.

Суд не погоджується із такими доводами відповідача та зазначає, що таке неврахування вказаних періодів трудової діяльності позивача є формальним та безпідставним.

Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи №1092/19-22 від 29.08.2019, відповідно до якого проведено дослідження трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я позивача, а також дві трудові книжки із зразками відтисків печатки філіалу Воронезького заводу "Електросигнал".

За висновком експерта відтиск печатки на аркуші 8 трудової книжки позивача а також відтиск печатки у трудовій книжці ОСОБА_2 та у трудовій книжці ОСОБА_5 (особи які працювали з позивачем на тому ж підприємстві в той же період) нанесено за допомогою рельєфного (опуклого) кліше. Всі перераховані відтиски нанесено однією і тією ж печаткою, де між рамками по колу в один рядок нанесено текст, котрий читається "филиал Воронежского з-да "Электросигнал в г. Зборове".

Даний експертний висновок позивачем подано працівникам відповідача, однак, останнім він не був врахований при прийнятті рішення.

Суд вважає за важливе акцентувати на тому, що відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Окрім цього, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 1.1, 2.2, 2.4, 2.14, 2.15 Інструкції передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення; у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства, під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу, у графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду; якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише в разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або в разі якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як уже зазначалось судом, з наявних у матеріалах справи копій сторінок трудової книжки позивача судом встановлено, що ОСОБА_1 в періоди з 01.08.1980 по 30.10.1980 на Тернопільському радіозаводі та з 06.05.1981 по 30.09.1981 на заводі "Електросигнал". Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вказані періоди та про зайнятість його за відповідною посадою, спірні періоди засвідчені відповідними печатками підприємства та дефектів їх вчинення не мають.

Відтак, в ході розгляду справи судом встановлено достатність стажу позивача для призначення такого виду пенсії, за призначенням якої він звернувся до відповідача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ст. 106 Закону №1058-IV обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував позивачу 7 місяців 25 днів страхового стажу в спірні періоди.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Також, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, що підставою для призначення на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповнення трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктам 18 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Таким чином, якщо поданих позивачем разом із заявою при призначення пенсії від 17.01.2019 документів було не достатньо, то відповідач мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку для з`ясування вказаних обставини, повідомити позивача про те, які документи необхідно подати додатково, в тому числі запропонувати йому надати інформації щодо щонайменше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також з висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_4 , який працював з позивачем у спірні періоди, що підтверджується відомостями його трудової книжки (аркуші справи 48-51) та ОСОБА_3 , який згідно відомостей його трудової книжки теж працював з позивачем в спірні періоди (аркуші справи 55-58). Свідки підтвердили, що позивач працював на з 01.08.1980 по 30.10.1980 на Тернопільському радіозаводі та з 06.05.1981 по 30.09.1981 на заводі "Електросигнал" із зайнятістю повного робочого дня.

Також, в судовому засіданні досліджено копію трудової книжки ОСОБА_2 (аркуші справи 59-63), згідно відомостей якої останній працював з позивачем в спірний період на Тернопільському радіозаводі та на заводі "Електросигнал" .

В даному випадку, відповідачем не підтверджено належними доказами у встановленому законом порядку правомірність своїх дій за наявності передбачених законодавством умов для зарахування під час призначення пенсії за віком періодів роботи, які підтверджені трудовою книжкою.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним і скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, викладену у листі від 25.09.2019 №546/03-15, у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1980 по 30.10.1980 та з 06.05.1981 по 30.09.1981 та призначити пенсію за віком з 25.06.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2019 року.

Реквізити сторін:

- ОСОБА_1 : місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 :

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області: місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001, .

Головуючий суддя Баб`юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб`юк П.М.