Справа № 200/7981/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа № 200/7981/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю представника відповідача Пономарьова А.О., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року (повний текст складено 04 жовтня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/7981/19-а (суддя в 1 інстанції - Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 лютого 2019 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 170,00 грн., № про визначення грошового зобов`язання в розмірі 2028,61 грн., та № про визначення грошового зобов`язання в розмірі 24343,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21.01.2019 року відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та складено Акт. На підставі Акту перевірки відповідачем прийняті оскаржувані рішення в порушення вимог передбачених Податковим кодексом України. А саме, що при наданні банками-кредиторами інформації до органу ДФС про нарахування доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості (ознака доходу 126) не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, та до загальної суми доходу включена різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату прощення та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року. Відповідач неправомірно визначив суму грошового зобов`язання та на дорахував суму податку на доходи фізичних осіб та фінансову санкцію в розмірі 24343,30 гривень з суми доходу 108878,40 гривень, тому оскаржуване рішення від 15.02.2019 року № є незаконним та прийнятим з порушенням ПК України. Враховуюче, що відповідачем не вірно було визначено суму доходу позивача (додаткове благо) грошові зобов`язання за податковим повідомлення - рішенням про донарахування суму військового збору від 15.02.2019 року № також, є незаконними, оскільки розрахунок суми грошового зобов`язання за зазначеним рішенням здійснювався з суми доходу 108878,40 грн, а не з суми 36247,43 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 200/7981/19-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 15.02.2019 року № про визначення грошового зобов`язання в розмірі 2 028,61 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 15.02.2019 року № про визначення грошового зобов`язання в розмірі 24 343,30 грн.; в задоволені решти позовних вимог - відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 27 копійок.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що перевіркою встановлено, що ФО ОСОБА_1 у 2016 році отримано дохід у сумі 108881,43 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку, джерело отримання - АТ «ОТП Банк». Перевіркою донараховано за 2016 рік податку на доходи фізичних осіб в сумі 19474,64 грн. та військового збору в сумі 1622,89 грн. ФО ОСОБА_1 не подана річна декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік, чим порушено вимоги п.п.49.18.4, п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, винесеними без порушення чинного законодавства.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року було допущено заміну відповідача у справі № 200/7981/19-а - Головного управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області (далі - відповідач).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

29 червня 2006 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» було укладено кредитний договір № ML - 102/260/2006 на суму 20 000,00 доларів США зі сплатою 14 % річних, із датою остаточного повернення кредиту 29 червня 2016 року, для споживчих цілей (арк.справи 33-41).

05 січня 2016 року між позивачем (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) було укладено додатковий договір № 9, відповідно до якого сторони домовились, що Позичальник 05 січня 2016 року зобов`язується погасити Боргові зобов`язання в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот доларів США 00 центів) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 36001,00 (тридцять шість тисяч одна гривня 00 копійок) гривень. За умови належного виконання Позичальником умов Кредитного договору, сторони домовились що Банк керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 4536,60 (чотири тисячі п`ятсот тридцять шість доларів США 60 центів) доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладання цього Додаткового договору складає 108881,43 (сто вісім тисяч вісімдесят одна гривня 43 копійки) гривень (надалі -«Сума прощенного боргу») і Позичальник буде вважитись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед Банком в повному обсязі (арк.справи 43-44).

В той же день 05 січня 2016 року, позивачем була здійснена сплата вищезазначеної заборгованості в сумі 36001,00 грн. (1500,00 доларів США 00 центів), що підтверджується квитанцією № 203Т01ЕЕL1 (арк.справи 45).

24.01.2018 року Головне управління ДФС у Донецькій області направило АТ «ОТП Банк» лист, щодо надання інформації про суми нарахованого/сплаченого доходу на користь платників податку та сум утриманого з них податку платникам податків згідно переліку, де було зазначено ОСОБА_1 (арк.справи 85-86).

У відповідь на вищезазначений лист АТ «ОТП Банк» повідомив своїм листом від 29.01.2018 року ГУ ДФС у Донецькій області що, інформація яка запитувалась містить банківську таємницю (арк.справи 87).

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.11.2018 року № 2233 відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з 08.01.2019 по 14.01.2019 з питань дотримання вимого податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 та складено Акт перевірки № 62/05-99-13-04/ від 21.01.2019.

Згідно Акту перевірки ОСОБА_1 отримав у 1 кварталі 2016 року дохід у сумі 108881,43 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо від АТ «ОТП Банк». Згідно з підпунктом «б» пункту 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України сума доходу платника податку -фізичної особи ОСОБА_1 - боржника у вигляді суми анульованого (спрощеного) основного боргу у розмірі 108881,43 грн. відображено кредитором банківською установою АТ «ОТП Банк» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду - 1 квартал 2016 року, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу «126».

За висновками перевірки 15.02.2019 р. Головним управління Державної фіскальної служби у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення: № , в якому збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору на 1622,89 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 405,72 грн.; № , в якому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фіз особами за результатами річного декларування, на 19474,64 грн., а також застосовані штрафні санкції на суму 4868,66 грн.; № , в якому застосовані штрафні санкції на суму 170 грн.

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржені позивачем до ДФС України. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 22.04.2019 р. № 3219/Ш/99-99-11-05-01-25, скарга залишена без задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Відповідно до пп.14.1.54 ПКУ доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України вбачається, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

В силу абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. «б» п. 176.2 ПКУ сума доходу платника податку - боржника у вигляді суми анульованого боргу відображається кредитором у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано, за ознакою доходу «126».

Банк вчинив дії, які свідчать про визнання ним суми прощеного боргу доходом позичальника.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 49.18.4 ст. 49 ПКУ такий платник податку - боржник зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації (п.179.7 ст. 179 ПКУ). Згідно з п.49.1 ст. 49 ПКУ податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не подав декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій повинно бути зазначено отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, законодавцем було доповнено підрозділ 1 розділу XX, пунктом 8 згідно із Законом № 321-VIII від 9 квітня 2015 року Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань, яким, зокрема, встановлено, що: Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, після настільки глибокої девальвації, яка мала місце в Україні в 2014-2015 рр., зобов`язання валютних позичальників суттєво зросли, що робить цілком логічним й доречним рішення держави надати для них податкові преференції.

Отже, з цієї норми слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі спрощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Матеріали справи свідчать про те, що сторонами кредитних договорів була змінена валюта зобов`язання за такими кредитами з іноземної валюти у гривню, що підтверджується платіжними квитанціями про погашення частини кредиту в грошовій одиниці України гривні.

Так, за договором № 9 від 05 січня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) сума анульованого боргу позивача складала 4536,60 доларів США, що за курсом НБУ на день прощення боргу 05.01.2016 року складає суму 108881,43 гривні (1 дол.США = 24,00 грн.). А за курсом долара станом на 01.01.2014 (1 дол.США = 7,99 грн.) прощена сума дорівнювала 36247,43 гривні. Тому різниця між сумами 108881,43 грн. та 36247,43 грн = 72634 грн. є курсовою різницею та не вважається доходом в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Доходом (додатковим благом) для позивача вважається сума 36247,43 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 всупереч приписам ПК України не подав декларацію за 2016 рік, не задекларував вказану суму доходу 36247,43 грн. в декларації за 2016 рік, не нарахував податок та відповідно не сплатив його до бюджету.

Крім того, колегією суддів встановлено, що при проведенні перевірки самого договору № 9 від 05 січня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) відповідачем досліджено не було, на запит відповідача, банк відповів, що інформація яка запитувалась містить банківську таємницю.

Той факт, що банком в договорі № 9 від 05 січня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (Банк) сума анульованого боргу позивача вказана 108881,43 грн., не впливає на податкові обов`язки позивача.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було отримано оподатковуваного доходу в тому розмірі, як зазначено в акті перевірки, а саме - 108881,43 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів, констатуючи правильність висновків податкової інспекції про заниження позивачем доходу за 2016 рік та заниження відповідно об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, не погоджується із розмірами такого заниження. Суд не може визнати неправомірними та скасувати податкові повідомлення-рішення в якійсь конкретній сумі загального боргу та штрафних санкцій, оскільки суд не повинен підміняти державний орган, рішення якого оскаржуються, приймаючи замість рішень, які визнаються протиправним, інші рішення, які б відповідали закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Приймаючи до уваги викладене, рішення, в якому недійсну частину не можна відокремити, є недійсним в цілому. Суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2019 року № , № .

Рішення суду, яка набере законної сили, надасть податковому органу можливість визначити в установленому законодавством порядку дійсний розмір заниження доходу позивача, та прийняти нове рішення, яким визначити суму грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору у відповідності до вимог чинного законодавства.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 200/7981/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 200/7981/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова