Справа № 826/15342/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Гендерука А.О.,

представника позивача Червонописьки Л.А.,

представника особи, яка приєдналася

до апеляційної скарги Волокітіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Департамент з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати відповідачку відновити цілісність конструкції перекриття між квартирою та горищним простором шляхом замурування отвору у стелі квартири, який об`єднує простір квартири АДРЕСА_1 з простором горища будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира за вказаною адресою була реконструйована без належно затвердженого проекту та згідно з положеннями статті 376 Цивільного кодексу України вважається самочинним будівництвом. Так, за наслідком проведеного державного архітектурно-будівельного контролю посадовими особами позивача складено акт, яким виявлено порушення, а саме, незаконно об`єднано простір квартири з простором горища. На підставі акту перевірки ОСОБА_1 було видано приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт та про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Невиконання вимог приписів у добровільному порядку стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями судів в адміністративній справі № 826/1906/18 встановлено, що реконструкцію об`єкту - квартири АДРЕСА_1 , завершено, внаслідок чого 18.05.2017 Департаментом зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, на підставі якої зареєстроване право власності за ОСОБА_1 на реконструйовану квартиру у Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, суд першої інстанції з посиланням на судові рішення дійшов висновку, що подальші спори по спірній квартирі слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги загалом аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, а додатково апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що датою державної реєстрації права власності на реконструйовану квартиру є 07.12.2016, при цьому, декларації про початок виконання будівельних робіт та готовність об`єкту до експлуатації подані у 2017 році, що свідчить про очевидну незаконність реєстрації про право власності. Також, апелянт наголошує, що в деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації об`єкта, основні показники об`єкта визначені таким чином: загальна площа - 199, 7 кв.м., житлова площа - 87, 8 кв.м., кількість поверхів 4-й, мансардний поверх 4-х поверхового з мансардою будинку. Водночас, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою виникнення права власності на зазначений об`єкт є договір купівлі-продажу від 16.10.2003 (відповідно до якого ОСОБА_1 належить двокімнатна квартира загальною площею 66,8 кв.м.) та декларація про готовність об`єкту до експлуатації від 18.05.2017 № КВ 86 (із зазначенням загальної площі 198, 5 кв.м.).

18 листопада 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації.

Заявниця не була залучена до участі у справі, проте вказує, що рішення у цій справі безпосередньо впливає на її права та законні інтереси як мешканки цього ж будинку.

Зі змісту заяви вбачається, що внаслідок реконструкції відповідачкою незаконно збільшено площу належної їй квартири за рахунок самовільного та протиправного приєднання до неї частини нежитлового приміщення горища, яке належить до спільного майна співвласників будинку. Зазначена реконструкція здійснена ОСОБА_1 без необхідної проектної та дозвільної документації, що загрожує цілісності будинку та унеможливлює його безпечну експлуатацію.

Відповідачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне і обгрунтоване. Додатково зазначає, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю не мають повноважень на видання приписів про зупинення вже виконаних робіт, отже, видання припису із вимогою, яка не може бути виконана, свідчить про перевищення позивачем наданих повноважень. Також зазначає, що в будинку № АДРЕСА_1 немає горища, а є мансардний поверх, що підтверджується технічним паспортом БТІ, отже вимога позивача про замурування отвору у стелі квартири, який об`єднує простір квартири з простором горища, є безпідставною.

В судовому засіданні представники позивача та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги, вимоги апеляційної скарги підтримали, наполягали на її задоволенні.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду справи відповідач до суду не прибула, що, відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, на підставі звернення ПП «Науково-технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» від 19.06.2017 № 356 Департаментом з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », за результатами якої складено акт від 17.07.2017 (а.с. 22-36).

Перевіркою встановлено, що Департаментом зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на вказаний об`єкт будівництва від 13.04.2017 № КВ 03 та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 18.05.2017 № КВ 86, замовник - ОСОБА_1 .

При цьому, актом перевірки встановлено, що квартиру № 12 реконструйовано шляхом влаштування отвору в стелі квартири та об`єднання простору квартири з простором горища будинку, позаяк, документи, які засвідчують право власності на нежитлові приміщення горища (піддахового простору) перевіряючим не надано, внаслідок чого, зроблено висновок, що ОСОБА_1 , яка не володіє на законних підставах нежитловими приміщеннями горища будинку по АДРЕСА_2 , не може бути замовником їх реконструкції та не може затверджувати проектну документацію.

За результатом вказаної перевірки Департаментом 28.07.2017 винесені приписи про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с. 40-42) та про усунення виявлених порушень (а.с.37-39).

Під час позапланової перевірки з виїздом на місце, з метою перевірки виконання приписів від 28.07.2017 позивачем встановлено, що ОСОБА_1 не відновлено конструкцію перекриття між квартирою та горищним простором, а саме: не замуровано отвір у стелі квартири, який об`єднує простір квартири з простором горища будинку, внаслідок чого, Наказом Департаменту від 01.08.2017 № 247 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.04.2017 № КВ 03 та реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 18.05.2017 № КВ 86 (а.с. 52), про що повідомлено відповідачку листом від 01.08.2017 № 073-6988.

В подальшому, з метою перевірки виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 28.07.2017 позивачем проведено позапланову перевірку об`єкту «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », за результатами якої складено акт від 18.12.2017 (а.с. 69-90).

Враховуючи невиконання вимог приписів у добровільному порядку, керуючись статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявність зареєстрованого права власності відповідачки, перешкоджає позивачеві звертатись з даним позовом.

З даного приводу колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону № 3038-VI, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Пунктом 11 Порядку № 553 визначено аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю, що викладені у ст. 41 Закону № 3038-VI.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 687-XIV), будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Отже, положення ч. 1 ст. 38 Закону № 3038-VI містять перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноважень на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Зокрема, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:

1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;

3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Тобто, тягар доказування наявності вказаних фактів та умов покладається на суб`єкт владних повноважень, що звертається до суду, а їх перевірка покладена на суд.

Колегія суддів звертає увагу, що зверненню суб`єкта владних повноважень з адміністративним позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 553 підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Так, відповідно до ст. 41 Закону № 3038-VI та Порядку № 553, на підставі звернення ПП «Науково-технічне підприємство «Український центр нерухомого майна» від 19.06.2017 № 356 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було розпочато проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на вул. Богдана Хмельницького, 62-Б, кв. 12 у Шевченківському районі м. Києва, під час проведення якої було встановлено, що відповідно до Закону № 3038-VI та Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, Департамент зареєстрував подану замовником будівництва - ОСОБА_1 декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 13.04.2017 № КВ 03 та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 18.05.2017 № КВ 86, які містили недостовірні відомості.

Так, відповідно до даних, наведених у деклараціях замовником будівництва, в частині характеристики житлових будинків зазначена загальна площа двокімнатної квартири 199,7 кв.м., житлова площа квартири 39,6 кв.м., кількістю поверхів: 4-й та мансардний поверх, в той час, як згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.10.2003 № 15-5166, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О. І., ОСОБА_1 . належить двокімнатна квартира загальною площею 66, 80 кв.м., у тому числі житловою 39, 60 кв.м (а.с.44,217).

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку для забудови чи володіє на законних підставах об`єктом будівництва, на якому має намір виконувати будівельні роботи.

Статтею 26 Закону № 3038-VI передбачено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженнями апелянта, що оскільки ОСОБА_1 не володіла на законних підставах нежитловими приміщеннями горища на АДРЕСА_2 , вона не могла бути замовником будівництва, реконструкції, та не могла затверджувати проектну документацію.

Згідно з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі змістом ст. 1 Закону № 687-XIV, проект - документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 9 Закону № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону № 3038-VI, проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що стадії виконання будівельних робіт на підставі зареєстрованої декларації передують стадії, зокрема, розроблення та затвердження проектної документації, яка має відповідати вимогам містобудівної документації та вихідним даним з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Тобто, проект може вважатися юридично значимим документом, який має юридичну силу та створює правові наслідки, за умови його відповідності встановленим вимогам і лише у разі дотримання таких вимог проект може бути затверджений замовником.

Самочинним також вважається будівництво, яке здійснюється хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Отже, дослідженням матеріалів справи судом установлено, що замовником будівництва ОСОБА_1 наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 13.04.2017 № КВ 03 в частині характеристики житлових будинків, а також у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 18.05.2017 № КВ 86 в частині характеристики житлових будинків, інформації про проектну документацію та щодо виконання всіх робіт згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Таким чином, на зазначеному вище об`єкті будівництва проведено реконструкцію без належно затвердженого проекту, що згідно з положеннями ст. 376 Цивільного кодексу України вважається самочинним будівництвом, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 31 Закону № 3038-VI, ст. 23 Закону № 687-XIV.

Пунктом 16 Порядку № 553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно з пунктом 17 Порядку № 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної, діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Так, за результатами проведеної перевірки посадовими особами позивача було складено акт перевірки від 28.07.2017 (а.с. 22-36) та, враховуючи виявлені порушення, замовнику будівництва ОСОБА_1 було видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28.07.2017 (а.с. 40-42) та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.07.2017 (а.с. 37-39).

Враховуючи викладене вище, керуючись до ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038-VI, підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності від 17.01.2017 № 1817-VII та на підставі акта, складеного за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 28.07.2017, Департамент наказом від 01.08.2017 № 247 скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 13.04.2017 № КВ 03 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 18.05.2017 № КВ 86.

Відповідно до статті 41 Закону № 3038-VI та згідно Порядку № 553 з метою перевірки виконання вимог приписів від 28.07.2017, виданих Департаментом, посадовою особою останнього було здійснено позапланову перевірку, за результатами проведення якої складено акт від 18.12.2017, яким встановлено факт невиконання ОСОБА_1 вимог припису від 28.07.2017 (а.с. 69-88).

Вищенаведені приписи і наказ Департаменту були оскаржені ОСОБА_1 в судовому порядку, проте, в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Отже, наказ Департаменту від 01.08.2017 року № 247 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 13.04.2017 №КВ 03 та про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 » від 18.05.2017 № КВ 86 (замовник- ОСОБА_1 ) та припис від 28.07.2017 є чинними.

При цьому, колегія суддів приймає доводи апелянта і зважує на те, що, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.03.2018 (а.с.119), державна реєстрація права власності відповідачки на спірне майно -, квартиру, загальною площею 198,5 кв.м, житловою - 87,8 кв.м - здійснена 07.12.2016 року, при цьому, підставою виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу від 16.10.2003 (відповідно до якого площа придбаної квартири №12 складає 66,8 кв.м, в тому числі житлова - 39,6 кв.м) та декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 18.05.2017, що, апріорі, не є можливим.

Водночас, декларацію про початок виконання будівельних робіт було подано ОСОБА_1 13.04.2017.

Наведені суперечності дають підстави для висновку про очевидну незаконність реєстрації права власності від 07.12.2016, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність винесення окремої ухвали на адресу відповідних органів.

Отже, оскільки підставою для звернення Департаменту до суду із цим позовом слугувало невиконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 28.07.2017, який, станом на час звернення до суду є чинним, колегія суддів вважає, що Департамент та його посадові особи діяли виключно на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Крім цього, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, який викладений в постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 815/2311/15.

При цьому, позов органу державного архітектурно-будівельного контролю, передумовою якого є винесення припису про усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, позаяк виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом приведення до первинного стану житлового будинку.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №161/14920/16-а, від 16.05.2018 року у справі №522/5487/17 та від 21.11.2018 року у справі №826/12372/17.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 вересня 2019 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 відновити цілісність конструкції перекриття між квартирою та горищним простором шляхом замурування отвору у стелі квартири, який об`єднує простір квартири з простором горища будинку, у квартирі АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 19 грудня 2019 року.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк