Справа № 140/2930/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2930/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

позивача ОСОБА_1 , представників позивача Деркача Д.В., Паліводи Н.І.,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати: податкові повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року №, №, №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф-, рішення від 19 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.3-14 том 1, 166 том 4).

Ухвалою від 04 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року замінено відповідача Головне управління ДФС у Волинській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Волинській області.

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну позовних вимог: позивач зменшив позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року № та оскаржує його в частині застосування штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн; решта вимог позовної заяви не змінилася.

Відповідачем у справі подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф- та рішення від 19 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.181-182 том 4). В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що строки для оскарження вимоги про сплату недоїмки (боргу) з єдиного внеску, а так само рішення про донарахування органом доходів і зборів єдиного внеску визначені статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та цей строк становить десять календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, рішення про застосування штрафних санкцій, а у разі оскарження їх в адміністративному порядку протягом десяти календарних днів з дня надходження платнику відповідного рішення ДФС України.

Оскаржені позивачем вимога про сплату боргу (недоїмки) тa piшeння про зacтocyвaння штpaфниx caнкцiй за дoнapaxyвaння органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску були надіслані на адресу позивача рекомендованим порядком та повернуті поштовим відділенням 23 серпня 2019 року із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», а відтак відповідно до правил, встановлених у пункті 4 розділу VI, пункті 7 розділу VIІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (дaлi - Iнcтpyкцiя №449), вони вважаються надісланими (врученими) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, тобто, 23 серпня 2019 року. Правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не скористався, а з позовною заявою до суду звернувся лише 30 вересня 2019 року - із пропуском спеціального строку, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування»; підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними не навів. Відповідач просив застосувати положення частини третьої статті 123 КАС України та залишити позов у цій частині без розгляду.

18 листопада 2019 року позивач подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф- та рішення від 19 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с.207-210 том 4). В обґрунтування заяви вказав, що зазначені вимогу та рішення відповідача він отримав 19 вересня 2019 року, а відтак останнім днем строку звернення до суду (протягом десяти календарних днів), встановленим статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», є 30 вересня 2019 року (день подання позовної заяви).

Позивач вважає неналежним доказом надсилання спірних рішення та вимоги конверт з відміткою відділення поштового зв`язку про його повернення за закінченням терміну зберігання 23 серпня 2019 року, оскільки за ним неможливо встановити, що саме цим поштовим відправленням було направлене позивачу. Позивач звертає увагу суду на той факт, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 25 липня 2019 року на зазначеному відділенні поштового зв`язку було отримано інше поштове відправлення від Головного управління ДФC у Волинській області (відповідь на заперечення на акт перевірки, якa наявна в матеріалах справи), а 06, 14 та 22 серпня 2019 року з поштового відділення №10 позивач здійснював відправлення декількох рекомендованих поштових відправлень, про що свідчать роздруківки відстеження руху поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти, квитанції про оплату послуг поштового зв`язку, однак у жодному із випадків про наявність неотриманих рекомендованих відправлень у його адресу відділення поштового зв`язку не повідомляло.

Позивач також зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога на його звернення від 05 вересня 2019 року були надіслані Головним управлінням ДФС у Волинській області супровідним листом від 16 вересня 2019 року №311/ФОП/О3-20-33-02-06 та отримані 19 вересня 2019 року. Задля дотримання вимог КАС України позивач подав зазначену заяву про поновлення строку звернення до суду та просив її задовольнити, поновивши строк звернення до суду за зазначеними вище позовними вимогами.

У підготовчому засіданні позивач та його представники підтримали заяву про поновлення строку звернення до суду, в задоволенні клопотання відповідача просили відмовити; представник відповідача просив задовольнити клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, відмовивши в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.

Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх письмовими доказами, дійшов до таких висновків.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом спору за даним позовом є, зокрема, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф- (надалі вимога про сплату боргу (недоїмки)) та рішення від 19 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (надалі - рішення).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон №2464-VI).

Дія Закону №2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно з абзацами четвертим - шостим частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Такі ж самі правила встановлені пунктом 5 розділу VI Інструкції №449.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (абзац восьмий частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI).

Відповідно до абзацу дев`ятого частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Пунктом 8 розділу VII Інструкції №449 обумовлено, що суми штрафів та пені, передбачені пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, підлягають сплаті платником єдиного внеску чи банком протягом 10 календарних днів після надходження відповідного рішення або можуть бути оскаржені в цей самий строк до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу доходів і зборів, посадовими особами якого прийнято це рішення.

Отже, наведене дає суду підстави для висновку про встановлення Законом №2464-VI іншого строку для звернення до адміністративного суду, ніж той, що визначений частиною другою статті 122 КАС України, а відтак цей строк підлягає застосуванню як спеціальний.

За приписами пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Позивач з даним позовом звернувся до суду 30 вересня 2019 року.

Досліджуючи питання, чи пропущено строк звернення до суду з позовом в частині позовних вимог про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення, а також чи є поважними причини строку звернення до суду, судом враховано, що правила вручення (надсилання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) визначені пунктом 4 розділу VI Iнcтpyкції №449. Так після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис, - в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Аналогічні норми передбачені і пунктом 7 розділу VII Інструкції №449 для вручення (надіслання) рішення про нарахування пені та застосування штрафів: рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебування з повідомленням про вручення.

Якщо платник на день надсилання йому органом доходів і зборів рішення про нарахування пені та застосування штрафів не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата.

У разі якщо неможливо вручити платнику єдиного внеску рішення про нарахування пені та застосування штрафів поштою у зв`язку з його відсутністю за місцезнаходженням (службових осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб платника єдиного внеску прийняти рішення, рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається врученим платнику єдиного внеску в день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відтак, наведені правила визначають обов`язок органів доходів і зборів вручити чи надіслати рекомендованим порядком із повідомленням про вручення вимогу про сплату боргу (недоїмки) та рішення про нарахування пені та застосування штрафів платнику єдиного внеску за місцем проживання (для фізичної особи) та вони вважаються врученими платнику у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (якщо їх неможливо вручити платнику, у тому числі, за закінченням терміну зберігання).

Досліджуючи докази, які надали сторони в обґрунтування своїх доводів, судом встановлено, що Головне управління ДФС у Волинській області 24 липня 2019 року надіслало рекомендованим порядком з повідомленням про вручення за адресою реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місця проживання), зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_1 Луцьк, проспект Волі, 35/8) поштове відправлення (штриховий кодовий ідентифікатор 990), яке з 25 липня 2019 року перебувало у відділенні поштового зв`язку для видачі адресату. Відповідач стверджує, що цим поштовим відправленням надіслано саме вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф- та рішення від 19 липня 2019 року № (а також податкові повідомлення-рішення від 19 липня 2019 року, які позивач також оскаржує). Поштовим відділенням рекомендоване відправлення не вручену позивачу із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання» та 23 серпня 2019 року повернуте Головному управлінню ДФС у Волинській області (а.с.183 том 4). З урахуванням доводів відповідача та положень пункту 5 розділу VI та пункту 7 розділу VII Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення вважаються врученими платнику 23 серпня 2019 року та з 24 серпня 2019 року розпочався перебіг десятиденного строку звернення до суду для їх оскарження, який закінчився 02 вересня 2019 року. Звертаючись до суду для їх оскарження 30 вересня 2019 року, позивач зазначений строк пропустив. Разом з тим, суд враховує обставини, за яких такий строк звернення був пропущений. Судом взято до уваги, що у період з 25 липня 2019 року (з дня, коли відправлення перебувало у точці видачі/доставки) до 23 серпня 2019 року (день повернення відправлення відповідачу) позивач неодноразово (06, 14 та 22 серпня 2019 року) перебував у відділенні поштового зв`язку, здійснюючи відправку кореспонденції, а 25 липня 2019 року отримував рекомендовану кореспонденцію, про що свідчать витяги із сайту Укрпошти, фіскальні чеки про оплату послуг поштового зв`язку та звіти про використання коштів, виданих під звіт (а.с.212-221 том 4). З яких фактичних причин відділення поштового зв`язку не вручило рекомендоване відправлення (штриховий кодовий ідентифікатор 990) позивачу (мало місце недобросовісна поведінка позивача чи третьої особи оператора поштового зв`язку), встановити неможливо. Однак інші обставини свідчать про те, що позивач вживав заходів для встановлення результатів документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом Головного управління ДФС у Волинській області від 11 червня 2019 року №12333/03-20-13-02/ НОМЕР_1 . Як свідчать матеріали справи, 05 вересня 2019 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Волинській області із листом з проханням повідомити про прийняті рішення за результатами документальної планової виїзної перевірки. 16 вересня 2019 року листом №311/ФОП/03-20-33-02-06 (а.с.211 том 4) контролюючий орган надав інформацію про прийняті рішення та надіслав їх (повторно), які позивач отримав 19 вересня 2019 року, а вже 30 вересня 2019 року звернувся до суду з даним позовом.

Відтак, з огляду на попередні дії позивача, вчинені для захисту своїх прав, причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом слід визнати поважними, а пропущений строк поновити.

Таким чином, у задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області за позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2019 року №Ф- та рішення від 19 липня 2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк

Ухвала у повному обсязі складена судом 23 грудня 2019 року