Справа № 160/9940/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Справа № 160/9940/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайторг» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
11.10.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайторг» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило:
В обгрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайторг» не допустило до перевірки Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, оскільки вважає наказ від 13 серпня 2019 року №4837-П «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Скайторг» протиправним з тих підстав, що в ньому не зазначено, яку саме інформацію отримало Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, що стала у подальшому підставою для прийняття оскаржуваного наказу в частині проведення фактичної перевірки у позивача.
Оскільки відповідачем не зазначено у наказі на перевірку: підстави для перевірки, період перевірки, а також ненадання направлення на перевірку, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 16.10.2019 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
08.11.2019 до суду від представника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні.
В обгрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що оскаржуваний наказ містить чітку підставу для здійснення перевірки, визначену пп.80.20.5 п.80.2 ст.80 ПК України здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Оскільки керівником АЗС №6 ТОВ «Скайторг» Гришиним В.В. у допуску для проведення фактичної перевірки було відмовлено, посадовими особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки складено акт від 14.08.2019 №001480/1 «Про відмову від підпису у направленні» та акт про недопущення до проведення фактичної перевірки від 14.08.2019 №0363/04/36/14/рро/38954216.
29.11.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що в ньому не зазначено, яку саме інформацію отримав відповідач, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу №4837-П в частині проведення фактичної перевірки позивача.
На думку позивача, посилання відповідача на виторги і доповідну записку не можуть вважатися належною підставою для здійснення перевірки, оскільки чіткі підстави для здійснення фактичної перевірки відповідач повинен був вказати саме в оскаржуваному наказі.
Також, відповідачем не було зазначено у наказі на перевірку підстави перевірки, період перевірки, з огляду на що у ТОВ «Скайторг» були наявні підстави для не допуску відповідача до проведення перевірки.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
З матеріалів справи видно, що керівником АЗС №6 ТОВ «Скайторг» Гришиним В.В. у допуску для проведення фактичної перевірки було відмовлено, про що 14.08.2019 посадовими особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки було складено акт №001480/1 «Про відмову від підпису у направленні».
14.08.2019 посадовими особами контролюючого органу було складено акт про недопущення до проведення фактичної перевірки №0363/04/36/14/рро/38954216.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайторг» вважає, що оскільки відповідачем не зазначено у наказі на перевірку: підстави для перевірки, період перевірки, а також ненадання направлення на перевірку, то оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 191 Податкового кодексу України (далі-ПК України), визначені функції контролюючих органів.
Як зазначено у підпункті 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Тобто, щодо обігу підакцизних товарів фактична перевірка проводиться виключно щодо наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.
Підстави та порядок проведення фактичної перевірки визначені у ст. 80 ПК України.
Так, цією статтею передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1).
Пунктом 80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (п.80.2.1); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.80.2.2.); письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (п.80.2.3); неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (п.80.2.4); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання . та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.80.2.5); у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (п.80.2.6); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (п,80.2.7).
Судом встановлено, що підставою перевірки у спірному наказі зазначено підпункт 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, відповідно до якого фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до проведення такої перевірки, та за наявності такої підстави - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Однак, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного наказу не зазначено, яку саме інформацію отримало ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу №4837-П в частині проведення фактичної перевірки у позивача.
Верховний суд у своїх постановах від 18 грудня 2018 року (справа №820/4895/18, №820/4891/18) висловив наступну правову позицію: «Аналізуючи наведені положення законодавства. Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача саме на підставі спірного наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області «Про проведення фактичної перевірки» від 21.06.2018 №4520, у якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення такої…
Суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу слугувала саме вищезазначена інформація, яка, відповідно, не конкретизована; у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено в рамках яких заходів ГУ ДФС у Харківській області встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом».
Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не визначено підстави для проведення фактичної перевірки у наказі на проведення перевірки, що є самостійною підставою для його скасування.
В пункті 81.1 ст.81 ПК України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких в наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
Судом встановлено, що наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13 серпня 2019 року №4837-П «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Скайторг» не відповідає вимогам Податкового кодексу України, оскільки в ньому не зазначені підстави для її проведення, які передбачені у п.80.2 ст,80 ПК України.
Окрім того, в спірному наказі не вказано, яка інформація була отримана відповідачем щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація була надана.
Суд наголошує, що передбачені у пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно із фактом отримання конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства в сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів.
Аналізуючи зміст оскаржуваного наказу, суд зазначає, що з цього змісту неможливо встановити, що саме слугувало підставою для призначення такої перевірки.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного наказу.
Відповідно до норм ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам податкового кодексу України, а тому він є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2514 від 15.08.2019, оригінал якого міститься в матеріалах справи.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко