Справа № 200/5731/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа № 200/5731/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сухарька М.Г., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника позивача адвоката Виговської А.В., представників відповідача Пономарьова А.О., Корастельової О.Ю., Крікорова К.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року (повний текст складено 10 жовтня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/5731/19-а (суддя в 1 інстанції Аканов О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 (форма ПС) про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1379,00 грн. по коду платежу 21081103,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» (далі позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.11.2018 (форма ПС) про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1379,00 грн. по коду платежу 21081103.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 200/5731/19-а позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 12.11.2018 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 1379 грн. код платежу 21081103; стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 коп.

27 вересня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення, обґрунтована тим, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Тауер» укладено договір № 1/08 про надання правової допомоги. Зазначили, що витрати по сплаті послуг з надання правової допомоги не могли бути заявлені позивачем станом на 17.09.2019 до закінчення судових дебатів, оскільки акт надання послуг був підписаний 18.09.2019, а 19.09.2019 позивачем перераховано вартість наданих послуг в розмірі 18 038,50 грн. на рахунок АО «Тауер». Просили ухвалити додаткове рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 200/5731/19-а заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі задоволено, внаслідок чого стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» витрати на правничу допомогу в розмірі 18038,50 грн.

Не погодившись з таким додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що додаткове рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18038,50 грн. є завищеним та неспівмірним зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, проти чого заперечувала представник позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

09 серпня 2019 року між адвокатським об`єднанням «Тауер» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» укладено договір № 1/08 про надання правової допомоги.

Додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 1/08 від 09 серпня 2019 року сторони домовились, що за надання об`єднанням правової допомоги за договором встановлюється оплата у вигляді фіксованої ставки у кожному судовому засіданні у суді першої інстанції 3 500 грн. та погодинної плати за надання інших видів правової допомоги. Погодинна плата встановлюється з розрахунку: розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати.

18.09.2019 року адвокатське об`єднання «Тауер» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» склали акт наданих послуг (правової допомоги), загальний розмір яких складає 18 038,50 грн.

Як вбачається з рахунку на оплату № 8 від 18 вересня 2019 позивачем перераховано на рахунок АО «Тауер» кошти за послуги з надання правової допомоги.

Перерахунок зазначеної суми підтверджується платіжним дорученням № 10076 від 19 вересня 2019 року.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст. 134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч. 2, 3 ст. 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів зауважує про те, що двома представниками позивача за договором виконано роботу з надання правової допомоги з ознайомлення на підприємстві з необхідними документами для надання правової допомоги тривалістю 8 годин, складання письмових пояснень у справі тривалістю 3 години, участь у двох судових засіданнях.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про відшкодування витрат вірно враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, суд визнав, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 18 038,50 грн. є співмірною та відповідає принципу розумності, саме така сума витрат, з урахуванням матеріалів справи та умов договору про правову допомогу, домовленостей сторін, була фактичною, а їхній розмір обґрунтованим. Суд першої інстанції врахував складність справи, кількість часу витраченого адвокатом на виконання робіт з надання позивачу у цій справі правничих послуг.

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не довів неспівмірність витрат, заявлених підприємством до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвокатського об`єднання «Тауер» є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

Також колегія суддів зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод кольорових металів» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 132, 134, 139, 143, 252, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 200/5731/19-а залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 200/5731/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

М.Г. Сухарьок