Справа № 400/2685/19
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2019 р. № 400/2685/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю " Техніксервіс", вул. 8 Березня, 12, кв.100,Миколаїв,54029
до Одеської митниці ДФС, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А,Одеса,Одеська область,65078
провизнання протиправними та скасування рішень від 09.03.19 р. № UA500060/2019/000025/2, № UA500060/2019/000026/2 , карток відмови від 09.03.19 р. № UA500060/2019/00219, № UA500060/2019/00220,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніксервіс" звернулось до адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000025/2 та №UA500060/2019/000026/2 від 09.03.19 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 09.03.2019 №UA50060/2019/00219 та №UA50060/2019/00220.

Свої позовні вимоги, товариство обґрунтувало тим, що 04.03.2019 подано митну декларацію №UA500060/2019/006025 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару - частини до автонавонтажувачів: колісні диски для навантажувачів, та № №UA500060/2019/006026 щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товару - частини до автонавантажувачів: колеса в зборі з суцільною шиною та диском штампованим зі сталі. Митна вартість товару була встановлена за основним методом оцінки - за ціною контракту. Проте, відповідачем 09.03.2019 прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000025/2, №UA500060/2019/000026/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA50060/2019/00219 та №UA50060/2019/00220, якими скоригував митну вартість товару. Відповідачем не застосовано метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з тим, що декларантом не надано: виписку з бухгалтерської документації щодо оплати складових митної вартості (страхування, пакування); страховий полюс; каталоги специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; а також подані позивачем документи містять недоліки : на платіжних дорученнях про оплату товару відсутні печатки або підписи уповноважених осіб банку; у митній декларації країни відправлення зазначені умови поставки CIF, проте не зазначено георгафічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця. Проте, подані ТОВ "Техніксервіс" документи повністю відповідають встановленому ч. 2 ст. 53 МК України переліку, повно та достовірно відображають вартість господарських операцій.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. В письмовому відзиві свою позицію обгрунтував тим, що надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У разі спрацюванні АСАУР інспектор не може цього ігнорувати, тому для здійснення митного контролю витребувалися документи зазначені у графі 44 митної декларації. Декларантом не надані витребувані митницею документи, зазначені в електронному повідомленні та не надана можливість упевнитися в достовірності та точності розрахунку заявленої митної вартості, а саме: щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів, страховий полюс; каталоги специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Митницею прийняті рішення про коригування митної вартості №UA500060/2019/000025/2, №UA500060/2019/000026/2 від 09.03.19, у яких у митну вартість визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів. Митна вартість грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях за МД №UA500010/2019/005210 від 05.03.2019, МД №UA500020/2019/001939 від 20.02.2019. Зважаючи на це, позовні вимоги є безпідставними.

В свою чергу, позивач у відповіді на відзив вказав на безпідставність доводів відповідача, їх помилковість та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачем подано заперечення, у якому підтвердив власну позицію, викладену у відзиві.

Також відповідачем заявлені клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та клопотання про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою від 05.11.2019 в задоволенні вказаних клопотань відмовлено.

В судовому засіданні 05.11.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою від 18.12.2019 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та заміну відповідача відмовлено.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження 18.12.2019 без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до визначених строків в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалі про відкладення розгляду справи від 14.11.2019.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніксервіс" зареєстровано в якості юридичної особи, про що 28.05.2013 в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено відповідний запис № 0023499.Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

1. 26.09.2018 ТОВ "Техніксервіс" уклало зовнішньоекономічний контракт №Tehnik2018-T4 з Компанією ZHEJIANG E-P IMP.&EXP.CO.LT., Китай, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язався здійснювати поставку товару - гідравлічні візки, штабелери, запчастини до спецтехніки, інші товари , а покупець (позивач) зобов`язувався приймати та оплатити товар.

Відповідно до умов Контракту №Tehnik2018-T4кількість, асортимент, ціна товару та загальна вартість партії товару вказуються у рахунках -фактурах, поставка товару здійснюється на умах CIF Інкотермс 2000, за виключенням випадків, коли інші умови поставки зазначені у відповідному рахунку-фактурі на партію товару.

Оплата товару за умовами Контракту №Tehnik2018-T4 здійснюється у доларах США, на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 25 банківських днів з дня його отримання ( п.5.1, 5.3).

На умовах вказаного контракту ZHEJIANG E-P IMP.&EXP.CO.LT., Китай, поставив на адресу позивача згідно з комерційним інвойсом №ZL18HHARI1001 від 04.01.2019 запасні частини до автонавантажувачів: диски колісні, запасні частини до візка гідравлічного, сидіння, згідно номенклатури, ассортименту, в кількості та за цінами, вказаними у інвойсі, на загальну суму 31912,24 дол. США.

Позивачем сплачено за товар 31912,24 дол. США за платіжним дорученням в іноземній валюті №23 від 26.02.2019, оформленого позивачем в електронному вигляді в системі "клієнт-банк".

З метою розмитнення товару (запасні частини до автонавантажувачів: диски колісні, запасні частини до візка гідравлічного, сидіння), позивачем 04.03.2019 подано електронну митну декларацію № UA500060/2019/006025. Для підтвердження митної вартості товару позивачем до митного органу були надані: контракт №Tehnik2018-T4 від 26.09.18, інвойс №ZL18HHARI1001 від 04.01.2019, пакувальний лист №ZL18HHARI1001 від 04.01.2019, коносамент COSU від 04.01.19, домашній коносамент №SXE18120614A від 04.01.19, сертифікат походження товару №G7001 від 08.01.19, автотранспортна накладна №111281 від 28.02.19, акт зважування №WGT131183 від 06.02.2019, акут фізичного огляду б/н від 01.03.2019.

2. 10.12.2018 ТОВ "Техніксервіс" уклало зовнішньоекономічний контракт №QMR10122018 з Компанією QINGDAO MAARRIS RUBBER CO., LTD, Китай згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язався здійснювати поставку товару - шини пневматичні, шиши суцільнолиті, колісні диски, запчастини до спецтехніки, інші товари, а покупець (позивач) зобов`язувався приймати та оплатити товар.

Відповідно до умов Контракту №№QMR10122018 кількість, асортимент, ціна товару та загальна вартість партії товару вказуються у рахунках -фактурах, поставка товару здійснюється на умах CIF Інкотермс 2000, за виключенням випадків, коли інші умови поставки зазначені у відповідному рахунку-фактурі на партію товару.

Оплата товару за умовами Контракту №QMR10122018 здійснюється у доларах США, на умовах 100% попередньої оплати на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 25 банківських днів з дня його отримання ( п.5.1, 5.3).

На умовах вказаного контракту Компанія QINGDAO MAARRIS RUBBER CO., LTD, Китай, поставила на адресу позивача згідно з комерційним інвойсом №2019011 від 11.01.2019 шини суцільнолиті (у комплекті з диском) та диски колісні, згідно номенклатури, ассортименту, в кількості та за цінами, вказаними у інвойсі, на загальну суму 2584 дол. США.

Позивачем сплачено за товар 2584 дол. США за платіжним дорученням в іноземній валюті №20 від 17.12.2018, оформленого позивачем в електронному вигляді в системі "клієнт-банк".

З метою розмитнення товару (запасні частини до автонавантажувачів: диски колісні, запасні частини до візка гідравлічного, сидіння), позивачем 04.03.2019 подано електронну митну декларацію № UA500060/2019/006026. Для підтвердження митної вартості товару позивачем до митного органу були надані: контракт №QMR10122018 від 10.12.18, інвойс №2019011 від 11.01.2019, пакувальний лист б/н від 11.01.2019, коносамент COSU від 04.01.19, домашній коносамент №SXE18120614A від 04.01.19, сертифікат походження товару б/н від 11.01.19, автотранспортна накладна №111281 від 28.02.19, акт зважування №WGT131183 від 06.02.2019, акт фізичного огляду б/н від 01.03.2019.

Миколаївська митниця ДФС, перевіривши митні декларації, надіслала на адресу ТОВ "Техніксервіс" електронні листи про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару: 1) виписки з бухгалтерської документації, 2) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 4) копію митної декларації країни відправлення, від 04.03.19 №1026808 та №1026797 відповідно.

На виконання вимог запиту по митній декларації UA500060/2019/006025 від 04.03.19, ТОВ "Техніксервіс" листом від 09.03.19 надав копії : 1) платіжного повідомлення №23 від 26.02.2019, довідку №04/03-4 від 04.03.2019, виписку з інтернету від 04.03.2019, копію митної декларації країни відправлення №16102269 від 29.12.18, та зазначив про неможливість надання додаткових документів, крім тих, що були надані. Так само й на виконання вимог запиту по митній декларації UA500060/2019/006026 від 04.03.19, ТОВ "Техніксервіс" листом від 09.03.19 надав копії : 1) платіжного повідомлення №20 від 17.12.2018, довідку №04/03-4 від 04.03.2019, виписку з інтернету від 05.03.2019, копію митної декларації країни відправлення №16102269 від 29.12.18, та зазначив про неможливість надання додаткових документів, крім тих, що були надані. При цьому, у довідки №04/03-4 від 04.03.2019 повідомив, що страхування вантажу проведено постачальниками, страховий випадок протягом перевезення не настав, вантаж знаходиться на митній території України під повною відповідальністю покупця, страховий платіж склав 0,35 від суми інвойсах та входить до вартості товару, яка вказана у інвойсах.

09.03.2019 Миколаївською митницею ДФС було прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UА500060/2019/000025/2, згідно якого скориговано митну вартість товару №2 (колісні диски) 6,16 дол. СЩА та товару № 5 (сидіння) 4,010 дол. США, та № UА500060/2019/000026/2, відповідно до якого скориговано митну вартість товару 6,16 дол. США.

Також, Миколаївською митницею прийняті картки відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленню чи пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України №UA500060/2019/00219 та №UA500060/2019/00220 від 09.03.2019.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в України відповідно до режиму імпорт є метод за ціною договору (контракту), тобто за ціною що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Таким чином, відповідно до вимог діючого законодавства, контролюючий орган має право на витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Повідомляючи декларанта про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

З аналізу приведених норм також вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53 МКУ) заборонено.

Як у рішенні про коригування митної вартості , так і відзиві на позов, відповідач мотивує застосування резервного методу визнання митної вартості товару не наданням ТОВ "Техніксервіс" витребуваних документів, зокрема: виписки з бухгалтерської документації щодо оплати складових митної вартості (страхування, пакування), страховий поліс, каталоги, спеціфікації, прейскуранти виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, а також наявності недоліків у поданих позивачем документах: а платіжних дорученнях про оплату товару відсутні печатки або підписи уповноважених осіб банку; у митній декларації країни відправлення зазначені умови поставки CIF, проте не зазначено георгафічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

Щодо цього, по-перше, під час проведення консультацій ТОВ "Техніксервіс" письмово повідомляв відповідача, що контрактами не передбачено надання таких документів як страхових полис.

На переконання суду, жодним іншим документом підтвердити це, ніж поясненням самого підприємства у цьому випадку неможливо. Тому, вимога до позивача надати якийсь документ про відсутність договору страхування на товар, є безпідставною. Натомість, митниця могла би спростувати це твердження позивача, надавши такий договір або вказавши його реквізити. Але, митниця такий договір не надала, та пояснень позивача про відсутність будь-яких договорів страхування не спростувала. За таких обставин, неможливо стверджувати про відсутність числових значень складових митної вартості щодо сплати за страхування, оскільки відомо, що такої сплати не було.

По-друге, щодо витрат на доставку товару, то згідно з умовами Контрактів, поставка товару здійснюється на умовах CIF згідно з ІНКОТЕРМС-2010, за виключенням інших випадків, коли умови поставки зазначену у рахунках-фактурах. За офіційними даними тлумачення торгівельних правил Інкотермс в редакції 2010 термін СРТ означає, що продавець за власний рахунок сплачує усі витрати щодо перевезення товару до місця призначення. Умови поставки СРТ покладають на продавця обов`язок нести всі витрати і ризики, пов`язані з транспортуванням товару до місця призначення, зобов`язання щодо страхування зобов`язання щодо страхування товару відсутні.

По-третє, з приводу начебто ненадання документів, необхідних для підтвердження митної вартості - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то суд вважає зазначити наступне.

Зазначені документи відповідно до ч.3 ст.53 МК України подаються за наявності їх у декларанта. Тобто, законодавець припускає, що таких документів може не бути у декларанта, або не існувати взагалі.

Щодо відсутності документів, що підтверджують оплату товару, то в даному випадку оплата товару здійснено в повному обсязі за платіжними повідомленнями №20 від 17.12.2018 та №23 від 26.02.2016 в електронному "клієнт-банк", відповідно до умов Контрактів.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Крім того, зазначена митна вартість товарів повністю співпадає з митною вартістю країни відправлення, що підтверджується експортними митними деклараціями країни відправлення.

Позивачем було надано митниці безпосередньо контракти, а також Інвойси, укладені з постачальником, де чітко визначена ціна товару . Зазначена ціна повністю співпадає з ціною зазначеною за платіжними дорученнями. Також немає розбіжностей між цими документами щодо назви товару, його технічних особливостей, виробника товару, кількості та умов поставки, тощо.

За таких обставин суд вважає претензії, висунуті відповідачем до документів, штучними, надуманими та такими, що не дають підстави для обґрунтованих сумнівів у заявленої митної вартості.

Крім того, відповідно до вимог ст.244 КАС України суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.11.2018 по адміністративній справі №826/12037/17 про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Позов задовольнити .

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 5763,00 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір про надання правничої допомоги та юридичних послуг №5-юо/2019 від 10.07.2019, що був укладений Товариством і адвокатом Мезінов О.Г., Акт №1/5-юо/2019 про надання правничої допомоги та юридичних послуг від 15.08.2019, квитанцію про сплату позивачем 5000 грн на підставі договору №5-юо/2019 від 10.07.2019 та акту №1/5-юо/2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК №001160.

Відповідач проти заявленої суми витрат заперечив, просив зменшити суму витрат на правничу допомогу, зважаючи на те, що в доданих документах не обгрунтовано жодним чином вартість послуг з посиланням на первинні документи, не надано доказу фактичної оплати послуг, тощо.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

оложеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні правові позиції викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 та від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Досліджуючи надані представником Позивача документи, судом встановлено, що в даному випадку сума в 5000 гривень є цілком співмірною зі складністю справи, витраченого адвокатом часу на підготування проектів позову, відповіді на відзив, ознайомлення із відзивом, запереченням, клопотаннями, тощо.

У будь-якому випадку, ч. 7 ст. 134 КАС України покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Наведені відповідачем доводи спростовуються матеріалами справи.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Техніксервіс" (вул. 8 Березня, 12, кв.100,Миколаїв,547) до Одеської митниці ДФС (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А,Одеса,Одеська область,657) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/000025/2 від 09.03.19, №UA500060/2019/000026/2 від 09.03.19.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України Одеської митниці ДФС №UA500060/2019/00219 від 09.03.2019, №UA500060/2019/00220 від 09.03.19

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (вул. Івана та Юрія Лип, 21-А,Одеса,Одеська область,657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Техніксервіс" (вул. 8 Березня, 12, кв.100,Миколаїв,547) судові витрати в розмірі 10763 гривень (десять тисяч сімсот шістдесят три).

5. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 19.12.19