Справа № 200/13461/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 р. Справа№200/13461/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2019 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- скасування рішення №84 від 24.10.2019 року Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії за списком №1;

- зобов`язання Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 28.10.2019 року №9278 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1981 року по 31.07.1986 року в Донецькому політехнічному інституті, період роботи з 20.09.1986 року по 04.11.1987 року в ДВАТ «Шахта ім. К. І. Поченкова» ВАТ ДХК «Макіїввугілля», з 16.11.1987 року по 18.10.1990 року в шахтоуправління Куйбишевського ВО «Донецьквугілля», з 19.10.1990 року 18.06.1994 року в орендному підприємстві «Шахта ім. О. Ф. Засядько», з 08.09.1997 року по 30.06.1999 року в ТОВ «Шахтобудівельне управління №7», з 01.07.1999 року по 29.03.2000 року в ТОВ «Шахтобудівельне управління №1», у зв`язку з повним відображенням зазначених періодів в трудовій книжці.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. Позивачу відмовлено в призначені пенсії, оскільки: в відповідача відсутня можливість перевірки наданих пільгових довідок від підприємства, що перереєструвалось на підконтрольній українській владі території, адже самі довідки надані з непідконтрольній території; відсутня можливість отримання пільгових довідок від підприємства, що хоча було перереєстровано на підконтрольній українській владі території та не надало вказаних довідок на підтвердження пільгового стажу позивача; оскільки за період роботи позивача на підприємстві відсутні відомості про застраховану особу; та у зв`язку з невідповідністю запису в трудовій книжці назви підприємства тій, що міститься на печатці.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи протиправними та такими, що порушують його конституційні права, оскільки всі періоди його роботи належним чином відображені в трудовій книжці і не потребують додаткової перевірки, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що не зараховано вказані позивачем періоди роботи, оскільки на виконання вимог п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України позивачем не надано пільгові довідки, а надані довідки не можливо перевірити, адже вони видані на території, тимчасово непідконтрольній українській владі. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю даних про сплату за особу страхових внесків період роботи також не підлягає зарахуванню.

У зв`язку з чим, представник УПФ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , 28 серпня 2019 року звернувся до управління відповідача з завою № 9278 для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Слов`янського об`єднаного управління ПФУ Донецької області № 84 від 24.10.2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії, оскільки не зараховано до стажу:

- пільгового період роботи з 16.11.1987 року по 18.10.1990 року, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців від 08.09.2019 року ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» перереєстровано в м. Вугледар, а довідки надано з непідконтрольної Україні території, тому вони не приймаються до уваги;

- пільгового період роботи з 19.10.1990 року по 18.06.1994 року, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців від 08.09.2019 року ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» перереєстровано в м. Авдіївка, та не надано довідки за період роботи на цьому підприємстві;

- загального період роботи з 16.11.1987 року по 18.10.1990 року, так як в трудовій книжці міститься запис, скріплений печаткою та номером наказів, але печатка не відповідає назві підприємства.

Також вказано, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців від 08.09.2019 року ТОВ «Шахтобудівельне управління № 1» не перереєстровано, стаж за списком 1 за період з 01.01.2000 року по 29.03.2000 року зараховано згідно даних, наявних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Окрім того, зараховано до загального стажу період роботи по трудовій книжці НОМЕР_2 з 20.09.1986 року по 04.11.1987 року, так як є запис, печатка, дата та номер наказу про звільнення.

Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_2 від 29.06.1984 року, щодо спірних періодів у ОСОБА_1 наявні наступні записи:

- з 25.06.1984 року по 04.08.1984 року проходив виробничу практику на дільниці УПР-2 учнем проходчика підземного з повним робочим днем в шахті;

- з 24.06.1985 року по 06.08.1985 року проходив виробничу практику на дільниці УПР-3 проходчиком підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 01.09.1981 року по 31.07.1986 року навчання в Донецькому політехнічному інституті;

- 20.09.1986 року прийнятий гірничим майстром підземним на підготовчу дільницю з повним робочим днем в шахті на Макіїввугілля ДВАТ «Шахта ім. К.І. Поченкова»;

- 04.11.1987 року звільнений за переведенням до ВО «Донецьквугілля»;

- 16.11.1987 року прийнятий за переводом підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті до ШУ «Куйбишевське»;

- 01.06.1989 року переведений підземним помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті;

- 05.02.1990 року переведений підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті;

- 18.10.1990 року звільнений за переведенням до шахти «О.Ф. Засядько»;

- 19.10.1990 року прийнятий за переводом підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на дільницю ПРЗ;

- 23.04.1992 року переведений підземним гірником ІІІ розряду з повним робочим днем в шахті;

- 18.06.1994 року звільнений за власним бажанням;

- 08.09.1997 року прийнятий підземним прохідником V розряду з повним робочим днем в шахті;

- 30.06.1999 року звільнений за переводом в ТОВ «ШСУ № 1»;

- 01.07.1999 року прийнятий за переводом підземним прохідником V розряду з повним робочим днем в шахті;

- 29.03.2000 року звільнений за власним бажанням.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно не зарахування стажу для призначення пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами: цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством: б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для. призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 -14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим, законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці, та соціальної політики України. 18.11.2005 № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Пункт 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження: спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом: повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Матеріалами справи, зокрема, трудовою книжкою підтверджено, що більшу частину своєї трудової діяльності, починаючи з навчання та до 29.03.2000 року позивач працював на посадах віднесених до списку № 1.

Суд зазначає, що всі архіви ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» та ТОВ «Шахтобудівельне управління №1» знаходяться на території не підконтрольній Україні. ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» та ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько» перереєструвались на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі у зв`язку з чим, на підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач мавзмогу звернутися до зазначених підприємств для отримання додаткових документів, передбачених законодавством.

Стосовно отримання довідок з ТОВ «Шахтобудівельне управління № 1», яке не перереєструвалось на підконтрольну Україні територію склалась практика, що надані довідки до уваги не приймаються.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж набутий у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначені підприємства також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких я маю право на призначення пенсії, були сформовані до проведення антитерористичної операції і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти мене права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який я отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де я набув пільговий стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів «окупаційної влади» далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений права на отримання пенсії, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності довідки, у зв`язку з наданням довідки підприємством, що знаходиться на території, непідконтрольній українській владі.

Також, оцінюючи спірні правовідносини суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті і 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, «Loizidouv. Turkey», «Cyprusv. Turkey»), проти Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv/the Republic of Moldova and Russia», «ilascu and Othersv. Moldova and Russia»), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Цієї правової позиції додержується Верховний Суд, про що ним зазначено в постанові від 22.10.2018 по справі № 235/2357/17.

Згідно п. 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Суд зазначає, що в Рішенні Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області не вказано, що позивачу не зараховано період навчання до пільгового стажу, проте у відповіді на відзив вказана обставина відповідачем підтверджена.

Таким чином, відповідач не врахував до пільгового періоду час навчання в Донецькому політехнічному інституті з 01.09.1981 року по 31.07.1986 року. Період навчання підтверджується дипломом серії ЗВ № 785207.

Відповідно до даних трудової книжки та диплому серії ЗВ № 785207 ОСОБА_1 одночасно з навчанням з 25.06.1984 року по 04.08.1984 року та з 24.06.1985 року по 06.08.1985 року працював у якості учня підземного прохідника з повним робочим днем під землею.

Таким чином, ОСОБА_1 був працевлаштований на роботу за набутою в Донецькому політехнічному інституті спеціальністю вже під час навчання та після відрахування з інституту протягом 3 (трьох) місяців був працевлаштований за здобутою процесією.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначались види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. У відповідності до цієї норми до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації (пункт «д» частини 1).

Поняття системи освіти, її мету, та структуру визначено Законом України «Про освіту» (далі - Закон № 1060-XII).

Згідно з Законом № 1060- XII вища освіта забезпечує фундаментальну наукову, професійну та практичну підготовку, здобуття громадянами ступенів вищої освіти відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей, удосконалення наукової та професійної підготовки, перепідготовку та підвищення їх кваліфікації.

Відповідно до Закону України «Про освіту» (далі - Закон № 2145-VIII) метою вищої освіти є здобуття особою високого рівня наукових та/або творчих мистецьких, професійних і загальних компетентностей, необхідних для діяльності за певною спеціальністю чи в певній галузі знань.

Згідно статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1981 року по 31.07.1986 року навчався в Донецькому політехнічному інституті та під час завершення навчання почав працювати за спеціальністю з 20.09.1986 року, то, вказаний вище період повинен зараховуватися до пільгового стажу, оскільки він безпосередньо пов`язується саме із умовами праці за професією після її здобуття.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відповідно до приписів ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства. України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №84 від 24.10.2019 року про відмову в призначенні пільгової пенсії за списком №1.

Зобов`язати Слов`янське об`єднання управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 28.08.2019 року №9278 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу період навчання з 01.09.1981 року по 31.07.1986 року в Донецькому політехнічному інституті, період роботи з 20.09.1986 року по 04.11.1987 року в ДВАТ «Шахта ім. К. І. Поченкова» ВАТ ДХК «Макіїввугілля», з 16.11.1987 року по 18.10.1990 року в шахтоуправління Куйбишевського ВО «Донецьквугілля», з 19.10.1990 року 18.06.1994 року в орендному підприємстві «Шахта ім. О. Ф. Засядько», з 08.09.1997 року по 30.06.1999 року в ТОВ «Шахтобудівельне управління №7», з 01.07.1999 року по 29.03.2000 року в ТОВ «Шахтобудівельне управління №1», у зв`язку з повним відображенням зазначених періодів в трудовій книжці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 21 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова