Справа № 754/12400/19
Суддя: Киреєв О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/741/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 19 листопада 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Олійник Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира взводу № 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області Лалуки Тараса Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 17 серпня 2019 року відносно нього відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за порушення ним п. 12.4 ПДР України (перевищення встановлених обмежень швидкості руху). Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації не в автоматичному, а в ручному режимі. Постанова була винесена на місці вчинення правопорушення (безпосередньо на дорозі), що позбавило його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Відповідачем було порушено вимоги ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, відповідно до якої повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути вручена не пізніш як за три доби до дня розгляду справи. Відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення та не відібрано від нього (позивача) письмові пояснення, що позбавило його можливості висловити свою незгоду із винністю у вчиненні правопорушення. До постанови відповідачем не додано доказів, які б підтверджували вчинення ним адміністративного правопорушення. З цих підстав він (позивач) вважає, що постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 579701 від 17 серпня 2019 року та справу закрити.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду відзив, суть якого зводиться до того, що він не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що він (відповідач) під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесенні постанови серії ДПО18 № 579701 від 17 серпня 2019 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, при цьому не порушував права позивача.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що цього ж дня о 12 годині 31 хвилині на 113 км автомобільної дороги М-01, а саме в с. Красилівка, він керував автомобілем «HONDA ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 124 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 74 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2019 року вимірювання швидкості руху автомобіля «HONDA ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач, відбувалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості автотранспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, який отримав сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки та пройшов повірку у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів, які були надані відповідачем, вбачається, що позивача було зупинено у зв`язку із перевищенням встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті на 74 км/год., позивач фактично визнав свою вину, добровільно сплатив штраф на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи позивача про те, що розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та винесення постанови серії ДПО18 № 579701 від 17 серпня 2019 року відповідачем було проведено у порушення вимог процесуального законодавства є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення та без складання протоколу.

Посилання позивача на ч. 1 ст. 277-2 КУпАП є необґрунтованим, оскільки у зазначеній нормі права чітко зазначено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи, і не поширюється на випадки розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції на місці вчинення правопорушення.

Крім цього, з наданих відповідачем та досліджених у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що позивач був ознайомлений з відеозаписом правопорушення, не заявляв клопотання про отримання ним правової допомоги.

Доводи позивача щодо бездоказового притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України є безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами по справі, які суд визнає належними та допустимими.

У судовому засіданні встановлено, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була розглянута від імені Національної поліції уповноваженою особою у порядку, встановленому чинним законодавством, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, про те, що позов є необґрунтованим, 17 серпня 2019 року ОСОБА_1 допустив порушення пункту 12.4 ПДР України, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не встановлено, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , до командира взводу № 1 роти 4 БУПП в Чернігівській області Лалуки Тараса Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв