Справа № 460/2691/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Рівне №460/2691/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу, -
В С Т А Н О В И В:

10.10.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення № від 05.11.018 про донарахування мита на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами та № від 05.11.2018 про донарахування податку на додану вартість товарів з ввезених на територію України товарів, а також податкової вимоги №373-17 від 14.01.2019.

Ухвалою суду від 15.10.2019 22.02.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін 07.11.2019.

Ухвалою від 07.11.2019 судове засідання відкладено на 21.11.2019 за клопотанням сторони відповідача.

В судове засідання 21.11.2019 сторони не прибули. Представником позивач подано заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача.

Суд з урахуванням вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства, вирішив розглядати справу у відсутність сторін.

В судовому засіданні 21.11.2019 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно з позовною заявою, позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що 11.05.2018 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007408 було проведено митне оформлення транспортного засобу марки «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення. Даний транспортний засіб було придбано позивачем у продавця - нерезидента «Toyota Servise» Aucotrans Autohaus Holsten GmBH (Німеччина), згідно з договором про купівлю (Kaufvertrag) від 15.04.2018, за яким узгоджена ціна автомобіля становила 1700 Євро і яку позивач сплатив продавцю в повному обсязі. Подані декларантом позивача до митного оформлення документи не містили жодних розбіжностей, за митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 54599,89 гривень було нараховано та сплачено 23089,98 гривень митних платежів, і автомобіль було випущено у вільний обіг. За результатами документальної невиїзної перевірки відповідачем зроблено висновки про те, що вказаний автомобіль придбаний ОСОБА_1 в компанії UAB «T&S Mobile» (Литва) за ціною 5000 Євро. Ці висновки ґрунтуються на копіях документів, наданих митними органами Литовської Республіки, а саме експортної митної декларації Литовської Республіки №18LTKC0100EK04EF18 та рахунку-фактури №2594 від 09.05.2018, за даними яких автомобіль «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 нібито був проданий громадянину ОСОБА_1 компанією UAB «T&S MOBILE» за ціною 5000 Євро. Разом з тим, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 16.09.2019 по справі №570/6289/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, констатував, що такі документи лише свідчать, що Литовська компанія UAB «T&S MOBILE», задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу «Renault Megane». Рішенням суду в цій справі визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №5499/20500/18 від 28.11.2018 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.485 МК України відносно ОСОБА_1 . За таких обставин, позивач просив скасувати податкові повідомлення-рішення №001034304 та № від 05.11.2018, якими йому донараховано мито і ПДВ на збільшену базу оподаткування вищезазначеного транспортного засобу.

Згідно з відзивом на позовну заяву, відповідач позов не визнав. В огрунтування своїх заперечень покликається на те, що за результатами порівняльного аналізу електронної митної декларації та інформації, що стосується товару, митне оформлення якого завершено, отриманої від митних органів Литовської Республіки, встановлено, що позивач при декларуванні транспортного засобу марки «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , зазначив митну вартість автомобіля 1700 Євро. Однак, відповідно до інформації митних органів Литовської Республіки вартість автомобіля становить 5000 Євро, відправником автомобіля виступала компанія UAB «T&S MOBILE». Крім того, позивачем не надано декларацію країни-відправника з вартісними характеристиками товару, що могли б підтвердити позицію позивача. Таким чином, відповідачем виявлено невідповідність відомостей, які впливають на розрахунок митної вартості імпортованого транспортного засобу. Відтак, відбулося зниження податкового зобов`язання позивача за ввізним митом та податком на додану вартість. Викладені у акті перевірки висновки стали підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання позивача щодо сплати митних платежів та застосування заходів, передбачених законами України. За наведеного вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними.

З матеріалів справи судом встановлено, що митне оформлення транспортного засобу марки «Renault» модель «Megane», ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2012 року виготовлення здійснене 11.05.2018 року посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ТОВ «МАРЕМА Україна» митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007408 (а.с.19). В графі 15 «країна відправлення» вказано: Німеччина, в графі 16 «Код країни відправлення» DE. Митну вартість визначено за 6 резервним методом визначення митної вартої (графа 43) на рівні 1700 євро (графа 22), або 54599,89 гривень (графа 46); за митне оформлення даного автомобіля при його митній вартості у було нараховано та сплачено 23089,98 гривень митних платежів (графа 47)(а.с.19).

До митного оформлення декларантом позивача було подано (графа 44 МД), зокрема, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.04.2018 (а.с.57-62) та договір на покупку (Kaufvertrag) від 15.04.2018, за умовами якого вартість транспортного засобу «Renault Megane», ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , становить 1700 євро, а його продавцем виступає компанія «Toyota Servise» Aucotrans Autohaus Holsten GmBH (27432 Oerel-an der В 71/74), покупцем - ОСОБА_1 (а.с.18).

Автомобіль за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205100/2018/007408 було випущено у вільний обіг.

В подальшому 28.08.2018 року Волинською митницею ДФС отримано звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також автомобіля «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 (а.с.45-46). При цьому, митними органами Литовської Республіки надано, зокрема, і копію експортної митної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK04EF18 та рахунку-фактури (PAZYMA-SASKAITA) серії TSN Nr.2594 від 09.05.2018, за даними яких автомобіль «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 був проданий компанією UAB «T&S MOBILE» громадянину ОСОБА_1 за ціною 5000 Євро (а.с.47-48).

З огляду на те, що різниця у вартості транспортного засобу, заявлена і прийнята під час митного оформлення та у вартості, що вказана в Литовській експортній митній декларації, зумовила і різницю у розмірі митних платежів на 32305,71 гривень, 24.09.2018 головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №5499/20500/18 за ознаками ст.485 Митного кодексу України (а.с.20-22).

28.11.2018 заступник начальника Волинської митниці ДФС виніс постанову в справі про порушення митних правил №5499/20500/18, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні передбаченого ст.485 Митного кодексу України, порушення митних правил (а.с.23-24). За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він за посередництвом брокера ТОВ «МАРЕМА Україна» громадянина ОСОБА_2 , під час митного оформлення транспортного засобу «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 за митною декларацією ІМ40ДЕ № UA205100/2018/007408 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 32305,71 гривень, тобто заявив у митній декларації від 11.05.2018 року неправдиві відомості щодо відправника та неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Рішенням Рівненського районного суду від 05.06.2019, яке набрало законної сили 16.09.2019 згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019, постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 28.11.2018 року №5499/20500/18 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 96917 грн. 13 коп. скасовано; Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.485 МК України закрито (а.с.25-30).

Судові рішення обґрунтовані тим, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності в його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. Такі документи лише свідчать, що Литовська компанія UAB «T&S MOBILE», задекларувала, але не здійснила експорт транспортного засобу з ЄС. Отже, під час розгляду справи про порушення позивачем митних правил та винесення оспорюваної постанови факт придбання ним автомобіля у компанії «TOYOTA SERVICE Autohaus Holsten GmBH» за ціною 1700 євро не спростований.

Крім цього, лист Волинської митниці ДФС №2304/7/03-70-20-05 від 07.09.2018 з відповідними додатками, що отримані від митних органів Литовської Республіки, слугував підставою для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 11.05.2018 №UA205100/2018/007408.

Така перевірка була проведена Головним управлінням ДФС у Рівненській області в період часу з 16.10.2018 по 18.10.2018 і її висновки викладено в акті перевірки №2191/17-00-13-04/ від 26.10.2018 (а.с.12-14).

В акті перевірки констатовано, що позивачем при декларуванні транспортного засобу «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 нарахуванні та сплаті платежів за митною декларацією від 11.05.2018 №UA205100/2018/007408 допущено порушення статті 49, частини першої статті 51, статті 52, частини другої статті 53, статті 257, частин першої та другої статті 270, частини першої статті 272, частини другої статті 277, статті 278, статті 289 Митного кодексу України, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, зокрема, невідповідність відомостей заявленої у декларації митної вартості ввезеного транспортного засобу та відомостей щодо дійсної вартості цього транспортного засобу, наданої уповноваженим органом іноземної держави, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в розмірі 10095,53 грн. та по податку на додану вартість в розмірі 22210,18 грн.

На підставі таких висновків акту перевірки відповідачем 05.11.2018 були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» в сумі 27762,73 грн., у тому числі за основним платежем - 22210,18 грн. , за штрафними (фінансовими) санкціями 5552,55 грн. (а.с.17);

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться (пересилаються) громадянами» в сумі 12619,41 грн., у тому числі за основним платежем - 10095,53 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2523,88 грн. (а.с.16).

У зв`язку з тим, що в добровільному порядку ОСОБА_1 донараховані платежі не сплатив, 14.01.2019 Головне управлінням ДФС у Рівненській області виставило позивачу податкову вимогу форми «Ф» №373-17 від 14.01.2019 на загальну суму 43812,74 грн. (а.с.15).

Крім цього, стороною позивача до матеріалів справи долучено копію листа Автосалону ТОВ «Гольстен» Колоненку В. разом з конвертом, у якому його отримано, а також переклад лиса з німецької на українську мову (а.с.54-56), яким підтверджено, що автомобіль Renault Megane» ( НОМЕР_1 ) був проданий фірмою «TOYOTA SERVICE Autohaus Holsten GmBH» для ОСОБА_3 за ціною 1700 євро, і що розрахунок з компанією здійснено готівкою та у повному обсязі.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митними кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України (ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно зі статтею 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

У відповідності до частини другої статті 544 МК України здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів серед іншого забезпечують справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом України, та іншими актами законодавства України, організація застосування гарантій забезпечення сплати митних платежів, взаємодія з банківськими установами та незалежними фінансовими посередниками, що надають такі гарантії.

Згідно з статтею 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Заявлені під час декларування відомості повинні об`єктивно та в повному обсязі відображати фактичні дані про товари та транспортні засоби. З`явлення недостовірних даних є порушенням митних правил і тягне за собою відповідальність, передбачену МК України.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з статтею 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

В силу частини восьмої статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до частини третьої статті 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно частини другої статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Пункт 5 частини п`ятої статті 54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною четвертою статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до пунктами 3, 5 частини третьої статті 63 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

За наведеного, суд вважає, що у Головного управління ДФС у Рівненській області було достатньо підстав для проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_3 вимог законодавства України з питань державної митної справи при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 11.05.2018 №UA205100/2018/007408, так як контролюючим органом було отримано відповідну інформацію від митних органів Литовської Республіки.

Оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу (або VIN-код кузова) є унікальним, то співставлення даних, які містяться в копії експортної декларації з даними імпортної митної декларації дозволяє однозначно стверджувати, що ці документи стосуються одного й того ж транспортного засобу - автомобіля марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 .

Однак, суд зауважує, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами тому, що позивачем при ввезені на митну територію України автомобіля марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , було занижено його митну вартість.

Так, в імпортній митній декларації №UA205100/2018/007408, декларантом позивача було зазначено, що автомобіль марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 , імпортується з Німеччини (графа 15 «країна відправлення»: Німеччина, графа 16 «Код країни відправлення» DE). При цьому, до митного оформлення було подано договір на покупку (Kaufvertrag) від 15.04.2018, за умовами якого продавцем транспортного засобу виступає компанія «Toyota Servise» Aucotrans Autohaus Holsten GmBH (Німеччина), а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.04.2018, де попереднім власником даного транспортного засобу також значиться Aucotrans GmBH (Німеччина).

В копії документа, наданого митними органами Литовської Республіки, який має назву PAZYMA-SASKAITA Serija TSN Nr.2594 від 09.05.2018, де вказано ціну автомобіля марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 на рівні 5000 євро, і який виписаний на ім`я ОСОБА_4 , особою яка оформила документ вказано компанію UAB «T&S MOBILE», що має місцезнаходження в Литовській республіці. Разом з тим, вказана компанія, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.04.2018 ніколи не була власником даного транспортного засобу, і жодних доказів тому, що її на такі дії уповноважив власник, немає. Сам же рахунок-фактура не містить підпису гр. ОСОБА_4 , а відтак взагалі не може вважатися документом, згідно якого відбувся правочин купівлі-продажу. Також відповідачем не було здобуто жодних даних стосовно того, що країною відправлення (імпорту) вказаного транспортного засобу є Литовська республіка, а не Німеччина.

Що стосується копії експортної декларації Литовської Республіки MRN №18LTKC0100EK04EF18 від 09.05.2018, то суд зауважує на такому.

Перевірку виїзду задекларованого товару з Євросоюзу можна здійснити за допомогою сервісу Єврокомісії на офіційному сайті https://ec.europa.eu/ , в розділі «Оподаткування та митний союз» (Тaxation and customs) і підрозділі «Експорт MRN-спостереження (лише міжнародні рухи) (Export MRN Follow-up (international movements only)). Інформація про MRN доступна лише для міжнародних рухів ECS, які були завершені після 04.11.2018.

Перевіркою на вказаному сайті MRN декларації №18LTKC0100EK04EF18 (https://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/ecs/ecs_home.jsp?Lang=en&MRN=18LTKC0100EK 04EF18&Expand=true#top-page) судом встановлено, що вказана декларація по даний час не закрита. Так, є два записи: 09.05.2018 «Released for Export», тобто «Випущено для експорту», і 09.07.2018 «Movement Under Exit Confirmation Request», тобто «Рух під запитом на підтвердження виходу», і обидва стосуються Литовської Республіки. Запис «Еxport declaration closed» відсутній.

Наведене свідчить, що в Литовській республіці здійснено саме лише декларування автомобіля марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 на рівні 5000 євро на експорт, але самого експорту, як такого не відбулося. Виїзд такого транспортного засобу з території Литовської республіки не зафіксований.

Більше того, і сам митний орган Литовської Республіки у запиті №(20.4/15)ЗВ-63 від 19.07.2018 (а.с.46 на звороті) просить підтвердження ввезення на митну територію вищевказаного автомобіля, так як згідно наявної у нього експортної декларацій таке вивезення не відбулось.

Таким чином сама по собі експортна декларація №18LTKC0100EK04EF18 від 09.05.2018 свідчить виключно про оформлення експорту транспортних засобів із Європейського Союзу в Литовській Республіці, а не про фактичне здійснення такого експорту.

Таким чином, відповідачем жодними допустими і належними доказами не спростовано факт придбання ОСОБА_3 автомобіля марки «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 у компанії «TOYOTA SERVICE Autohaus Holsten GmBH» за ціною 1700 євро та факт його імпорту саме з Німеччини, а не з Литовської республіки.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у податкового органу не було достатньо правових підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень і вимоги.

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області не доведено, що при митному оформленні автомобіля «Renault Megane», ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 за митною декларацією №UA205100/2018/007408 від 11.05.2018 позивачем були надані документи, що містять недостовірні дані в частині вартості автомобіля, що призвело до заниження митної вартості товару, і як наслідок, до заниження податкового зобов`язання за ввізним митом і податком на додану вартість з ввезення на територію України товарів.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № та № від 05.11.2018, а також податкова вимога №373-17 від 14.01.2019, не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №, № від 05.11.2018 та податкову вимогу форми "Ф" №373-17 від 14.01.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 841,95 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 02 грудня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.