Справа № 520/5085/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 р. Справа № 520/5085/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.11.19 року по справі № 520/5085/19

за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківський університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з гр. ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 257854,43 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з порушенням позивачем строку на звернення до суду.

04.11.2019 року ухвалою Харківського окружного адміністративного суду клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено.

Позов Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у розмірі 257854,43 грн - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду першої інстанції визнати поважною причину пропуску та поновити строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Посилаючись на викладені доводи вважає, що йому має бути виплачена одноразова грошова допомога, передбачена ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідач проходив військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил з 03.08.2016 по 17.08.2018 на посаді курсанта, на підставі укладеного контракту від 03.08.2016. 17.08.2018 позивачем було достроково розірвано контракт та виключено відповідача зі списків особового складу Університету, на підставі наказу начальника Університету (по стройовій частині) від 16.08.2018 №214, що не заперечується сторонами по справі. У зв`язку з розірванням контракту 17.08.2018 у позивача виникли підстави для звернення до суду з вказаним позовом.

Приймаючи ухвалу про залишення позовних вимог Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба без розгляду, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шестимісячний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянтом не заперечується порушення строку звернення до суду, проте, в обґрунтування поважності пропущеного строку посилається на те, що починаючи з 2007 року Університет, відповідно до вимог законодавця, постійно здійснює позовну роботу та забезпечує відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання у випадках, визначених законом.

Вказав на те, що згідно судової практики за останні 10 років, Університет звертався до суду виключно в порядку цивільного судочинства та відповідно до загального строку позовної давності - 3 роки.

Проте, Великою Палатою Верховного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 визначено щодо предметної юрисдикції даної категорії спорів в порядку адміністративного судочинства та фактично вплинула на розгляд справ, що до теперішнього часу перебували в провадженнях судів за правилами цивільного судочинства.

Зазначив, що при великій кількості звільнених курсантів, Університет не мав можливості подавати позовні заяви до суду відразу після їх звільнення. Крім того, планування претензійно-позовної роботи в Університеті на протязі 2011- 2019рр. проводилось виходячи зі строків звернення згідно цивільного судочинства. Так, влітку 2019р. Університет опинився в ситуації, коли він повинен був одночасно подати в суд велику кількість справ, яка до цього часу була запланована до подачі на протязі наступного року.

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції була надана оцінка лише зміні судової практики, а інші важливі обставини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом були залишені судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 04.11.2019 року поза увагою.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Слід зазначити, що правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ) встановив порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (справа «Пономарьов проти України, п.п.41-42).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує:

1)складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки;

2)поведінку заявника;

3)поведінку державних органів;

4)перевантаження судової системи;

5)значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

У рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 року встановлено:

"У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними.

Крім зазначеного, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного від 28.05.2019 року позовну заяву Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання вже було залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного від 11.06.2019 року визначено, що 07.06.2019 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви на виконання зазначеної ухвали. Також зазначено, що позовна заява за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, з матеріалів адміністративного позову не вбачається наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, для залишення позовної заяви без розгляду, для повернення позовної заяви або для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі. Перешкод для відкриття провадження в адміністративній справі немає. З огляду на зазначене, було відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції раніше було надано оцінку обставинам дотримання процесуальних строків звернення до суду, оскільки вже було розглянуто питання щодо пропуску позивачем строку звернення з адміністративним позовом та було прийнято рішення про відкриття провадження по справі, визнавши тим самим підстави, зазначені у відповідній заяві поважними.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (ч.5 ст.5 КАС України).

Враховуючи зазначені норми та встановлені обставини, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду адміністративного позову Харківського університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з огляду на неповажність причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі № 520/5085/19 - скасувати.

Справу № 520/5085/19 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст виготовлений та підписаний 20 грудня 2019 року.