Справа № 160/9393/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року Справа № 160/9393/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до його пільгового стажу період роботи 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити йому пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 07.06.2019 р., з зарахуванням періоду роботи з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню до пільгового стажу за Списком № 1.
В обґрунтування позову зазначив, що 07.06.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", проте отримав лист з відмовою у зарахуванні періоду роботи з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню до пільгового стажу по Списку № 1 у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочих місць. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2019 року відкрито провадження у справі і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки не врахування періоду роботи з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню до пільгового стажу позивача за Списком № 1 обумовлене непроведенням підприємством, на якому працював останній, атестації робочих місць у такому періоді. Також вказав, що питання про призначення позивачу пільгової пенсії за Списком № 1 не було предметом розгляду Пенсійного органу з огляду на те, що позивач звертався із заявою при призначення пенсії по інвалідності, та крім того, останній не досягнув пенсійного віку, передбаченого п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.06.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності до якої додав: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку, виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності, військовий квиток, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, тощо.
Листом від 19.08.2019 р. № 852/03-12/26 відповідач повідомив позивачу, що йому призначена пенсія по інвалідності, а також зазначив, що період роботи з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1 у зв`язку з не проведенням підприємством, на якому працював останній, атестації робочих місць у такому періоді
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої та другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частиною першою ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша).
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 вказаної статті) .
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна за змістом норма міститься у Законі України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), зокрема: у пункті «а» статті 13, відповідно до якої працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
У силу статті 62 Закону № 1788-XII, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (пункт 4.5 Порядку № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, у тому числі, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», окрім необхідності досягнення пенсійного віку та наявності необхідного страхового і пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Списки № 1, 2 були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі» та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалася після цієї дати) застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.
Так, з трудової книжки позивача слідує, що останній у період з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. працював на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню, яка відноситься до пільгових посад та може бути врахована для призначення пільгової пенсії за Списком № 1. При цьому, відповідач не заперечує проти того, що вказана посада відноситься до переліку професій, які дають право на пенсію на пільгових умовах, проте зазначає, що такий період його діяльності не підлягає зарахуванню до пільгового стажу у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочих місць на підприємстві.
Суд вказані доводи відповідача до уваги не приймає та з цього приводу зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, оскільки чергова атестація робочих місць у Вільногірському державному гірничо-металургійному комбінаті проводилась на підставі наказів від 25.01.95 р. № 33 та від 13.03.2001 року № 112, а позивач у період з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. працював на слюсаря-ремонтника по обладнанню, яка віднесена до переліку робіт, зайнятість на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. має бути зарахований до його пільгового стажу за Списком № 1 за результатами попередніх атестацій.
Відповідно, дії відповідача, що виразились у незарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу позивача є протиправними, а позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, для найбільш ефективного способу відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню.
Водночас, вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах наразі є передчасною, з огляду на те, що останній не досяг необхідного пенсійного віку (50 років), визначеного абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Суд відмічає, що у розумінні Закону № 1058, Порядку № 22-1 та Порядку №637, пенсія призначається за результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх умов призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо, вчинення дій органом Пенсійного фонду щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії та перевірки обґрунтованості їх видачі, та, у разі здійснення органами Пенсійного фонду дій щодо підтвердження пільгового трудового стажу, передбачених Порядком №637.
З матеріалів справи слідує, що фактично позивач звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, яка йому і була призначена, тоді як вимоги про призначення пільгової за Списом № 1 не були предметом розгляду Пенсійним органом.
Відповідно, у цій частині позову слід відмовити.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно з ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн., які підлягають стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 2, 9, 73, 90, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 12 період роботи 22.08.92 р. по 12.03.2001 р. на посаді слюсаря-ремонтника по обладнанню.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Бикова Владислава Миколайовича (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,40 грн. (триста вісімдесят чотири гривні, 40 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна