Справа № 120/1873/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1873/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року (додаткове рішення ухвалене суддею Жданкіною Н.В. в м.Вінниця, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 04.01.2018 його було звільнено з військової служби за пунктом "а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2018 за №24 позивача знято з усіх видів забезпечення, виключено зі списків особового складу та направлено на облік до Вінницького ОМВК Вінницької області. Проте, вже після звільнення, 07.05.2019, адвокатом позивача в його інтересах був надісланий адвокатський запит №522, на який відповідач листом від 20.05.2019 повідомив, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача у період з січня 2016 року по лютий 2018 року не здійснювалась. Позивач вказує, що такі обставини призвели до порушення його законних прав та інтересів, зокрема і щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у неправомірному не нарахуванні та невиплаті йому індексації грошового забезпечення, а також в частині не проведення своєчасного розрахунку при звільненні його з військової служби, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено.

20.09.2019 представник позивача звернувся до суду першої інстанції з заявою про винесення додаткового судового рішення у справі щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі надав договір про надання правової допомоги, укладений 10.06.2019, акт прийому-передачі наданих послуг, складений 18.06.2019, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, датований 18.06.2019, квитанцію від 18.06.2019 та витяг з книги обліку доходів і витрат адвоката.

Додатковим рішенням від 02 жовтня 2019 року вінницький окружний адміністративний суд заяву представника позивача про винесення додаткового судового рішення задовольнив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.).

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, вважає, що оскільки відповідач оскаржує в апеляційному порядку судове рішенні від 16.09.2019 року в цій справі, яким задоволено позовні вимоги позивача, то у суду першої інстанції були відсутні підстави питання щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, а розподіл судових витрат здійснити пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним критеріям закону судове рішення відповідає.

За матеріалами справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що інтереси позивача у справі №120/1873/19-а представляє адвокат Балтак Дмитро Олегович, що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №558 від 29.10.2007.

Між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової від 10.06.2019, його предметом є надання ОСОБА_2 ("Адвокат") правової допомоги на умовах, передбачених цим договором, а саме: здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 ("Клієнт") у Вінницькому окружному адміністративному суді при розгляді справи за позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, за що останній зобов`язується сплатити гонорар у розмірі, визначеному в акті прийому-передачі наданих послуг.

Пунктом 4.1 договору визначено, що за надання правової допомоги в рамках цього договору клієнт сплачує адвокату гонорар, який є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару зазначається у в акті прийому-передачі наданих послуг (пункт 4.2 договору).

Клієнт здійснює оплату адвокату гонорару у готівковому порядку на протязі трьох календарних днів з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг (пункт 4.3 договору).

18 вересня 2019 року сторонами договору підписано акт прийому-передачі наданих послуг. Цей акт підтверджує те, що в рамках виконання умов договору про надання правової допомоги від 10 червня 2019 року адвокатом надано клієнту наступні юридичні послуги: надання консультацій щодо правових підстав не проведення військовою частиною НОМЕР_1 виплати індексації грошового забезпечення; надання консультацій щодо підстав не проведення військовою частиною НОМЕР_1 остаточного розрахунку при звільненні із військової служби; складання відповідних процесуальних документів (адміністративного позову, клопотань, заяв, відповіді на відзив, заперечень на клопотання сторони тощо); особиста участь адвоката у судових засіданнях у Вінницькому окружному адміністративному суді. Також цей акт підтверджує те, що за домовленістю сторін вартість наданої професійної допомоги становить 7000 гривень.

10 червня 2019 року позивачем сплачено 7000 гривень в якості гонорару відповідно до договору від 10 червня 2019 року, про що свідчить квитанція до договору про надання правової допомоги.

Про оприбуткування готівкових коштів в сумі 7000 гривень свідчить витяг із книги обліку доходів і витрат, яку веде адвокат Балтак Д.О.

В силу приписів частини першої та третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, за результатами оцінки наданих позивачем доказів, дійшов висновку, що вони свідчать про відповідність заявленої до стягнення суми витрат встановленим частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям з огляду на складність справи, кількість часу витраченого адвокатом на надання послуг, значення справи для позивача. Суд перевірив надані докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проведення оплати.

Окрім того, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, складений 18 вересня 2019 року акт містить детальний опис наданих адвокатом послуг, а розрахунок суми гонорару - кількість витраченого ним часу та розрахунок вартості таких послуг. Так, надані послуги складаються із: попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин; підготовки адміністративного позову; прийняття участі у судових засіданнях; вивчення та правового аналізу змісту відзиву на позовну заяву; підготовки письмових пояснень по суті позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що вказані докази підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, і такі витрати дійсно пов`язані саме з розглядом адміністративної справи №120/1873/19-а.

Слід також зазначити, що положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідач будь-яких доказів щодо неспівмірності суми понесених витрат не надав а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, також обґрунтовано відхилив доводи представника відповідача щодо незначної складності розглянутої справи з огляду на те, що протиправна бездіяльність, допущена відповідачем у спірний період мала наслідком понесення позивачем матеріальних збитків, які з урахуванням звільнення останнього з лав Збройних Сил, були для нього відчутними. З урахуванням того, що позивач не є фахівцем в галузі права, його звернення до адвоката є цілком обґрунтованим. В свою чергу, матеріали справи містять детальний опис та розрахунок вартості виконаних адвокатом позивача робіт.

Доводи представника відповідача щодо того, що відповідач оскаржує в апеляційному порядку судове рішенні від 16.09.2019 року в цій справі, яким задоволено позовні вимоги позивача, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави розглядати питання щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки в силу приписів частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, вказані норми права вирішення питання щодо судових витрат не ставлять в залежність від набрання судовим рішенням у справі законної сили.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про винесення додаткового судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.