Справа № 420/4213/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. м.ОдесаСправа № 420/4213/19

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 11 вересня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

апелянта ОСОБА_1 ,

представників позивача Сайковської Ю.Ю., Кулібабіній Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, яке оформлено протоколом від 14 травня 2018 року № 651017.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як оскаржуване рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, всупереч встановленим вимогам, не оформлено окремим рішенням, а також не направлено позивачу у встановлені строки.

Крім того, апелянт вважає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач не мав належної інформації про визнання недійсним паспортного документу позивача.

Більш того, на думку апелянта, надана ним інформація при оформленні довідки була достовірною.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем надано недостовірні документи при оформленні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Управління соціального захисту населення в Приморському районі із заявою про взяття на облік, як внутрішньо переміщена особа та пред`явив документ, що підтверджує особу, а саме паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 15 грудня 1996 року 410-м відділенням ГУ МВС України в Криму.

Внаслідок чого, позивач отримав довідку №5105/001306 від 11 листопада 2014 року.

При цьому, рішенням Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, оформлене протоколом № 651017 від 14 травня 2018 року, скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 листопада 2014 року №5105/001306, згідно пп. 5 п. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

В свою чергу, не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем при зверненні із заявою про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи, пред`явлено недійсний паспортний документ, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 2 вказаної статті, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України.

Частиною 8 вказаної статті встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії.

Згідно пп. 5 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Колегією суддів встановлено, що оскаржуваним рішенням Управління соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, що оформлене протоколом № 651017 від 14 травня 2018 року, скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 листопада 2014 року № , згідно пп. 5 п. 1 ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

При цьому, підставою прийняття оскаржуваного рішення став висновок суб`єкта владних повноважень про те, що при зверненні до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачем подано недостовірні відомості про себе.

В даному випадку, як встановлено у ході судового розгляду справи та не заперечується сторонами у справі, позивачем при відповідному зверненні подано у якості документу, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 15 грудня 1996 року 410-м відділенням ГУ МВС України в Криму.

Між тим, станом на 11 листопада 2014 року зазначений паспорт був недійсним, так як позивача 08 травня 2014 року документовано новим паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

В даному випадку, про вказані обставини суб`єкту владних повноважень стало відомо при зверненні позивача із заявою від 25 квітня 2018 року про отримання грошової компенсації, до якої було додано копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 08 травня 2014 року.

Крім того, на виконання обов`язку з доведення правомірності свого рішення, встановленого ч. 2 ст. 77 КАС України, суб`єктом владних повноважень надано лист ГУ ДМС України в Одеській області № 02-27/455 від 28 лютого 2019 року, яким підтверджено недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 з 15 квітня 2014 року.

Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суб`єкта владних повноважень та суду першої інстанції про подання позивачем недостовірних відомостей про себе, а саме недійсного паспорту громадянина України.

При цьому, колегія суддів вважає, що факт оформлення оскаржуваного рішення у формі протоколу жодним чином не суперечить вищевикладеним вимогам законодавства.

Крім того, факт закінчення дії відповідної довідки, на думку колегії суддів, не є перешкодою для визнання факту її безпідставного оформлення, так як її оформлення спричинило настання юридичних наслідків, які бажає виправити суб`єкт владних повноважень.

В свою чергу, порушення строків направлення копії оскаржуваного рішення, про яке зазначає позивач, не може свідчити про протиправний характер останнього та може бути лише підставою для поновлення встановлених строків його оскарження.

З іншого боку, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян