Справа № 381/3926/19
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 381/3926/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соловей Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого - судді Бараненка І.І., суддів: Бабенка К.А., Чаку Є.В., за участю секретаря Такаджі Л.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРММ Фастівського ВП Пономаренка Романа Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

До Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до інспектора СРММ Фастівського ВП Пономаренка Романа Сергійовича (далі - відповідач) з вимогами визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову від 18 жовтня 2019 року серії БАА № 357679 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на положення ст. ст. 251, 268 КУпАП, інші норми права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов і зазначає, що оскаржувана постанова містить інформацію про обставини, які не відповідають дійсності.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, проте в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши доводи апеляції наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановою інспектора СРММ Фастівського ВП Пономаренком Р.С. від 18 жовтня 2019 року серії БАА № 357679 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивача притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови 18 жовтня 2019 року о 19:00 год. на автодорозі Р-04, 79 км. позивач керував транспортним засобом марки «Peugeot boxer», н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, також на транспортному засобі не були увімкнені задні габаритні ліхтарі в нічний час доби, чим порушено вимоги п. п. 31.3 «б», 31.4.3 ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. 1-3 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України»;

Позивач категорично заперечує порушення ним вимог ст.35 Закону України «Про дорожній рух» відносно того і стверджує, що його транспортний засіб підлягає обов`язковому технічному контролю, а отже він не міг скоїти правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що автомобіль позивача не відноситься до транспортних засобів, зазначених в п.п. 1-3 ч. 2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» (транспортні засоби, які не підлягають обов`язковому технічному контролю).

Санкцією ч. 3 ст. 121 передбачена адміністративна відповідальність лише за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Водночас зазначеною нормою закону не передбачена адміністративна відповідальність за інші порушення ПДР України, в тому числі й за те, що на транспортному засобі не були увімкнені «задні ґабаритні ліхтарі», як це зазначено у постанові інспектора поліції.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Відповідач надав до суду жодних доказів, які б підтверджували обов`язковість проведення технічного контролю транспортного засобу позивача, а тому постанова про притягнення останнього до адміністративної за ч. 3 ст. 121 КУпАП є неправомірною.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в розумінні ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У справах даної категорії суд позбавлений можливості визнавати дії та рішення суб`єкта владних незаконними та протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині про визнання незаконними дій відповідача та визнання незаконною і протиправною постанови задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що призвело до неправильного застосування норми матеріального права.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову інспектора СРММ Фастівського ВП Пономаренка Романа Сергійовича від 18 жовтня 2019 року серії БАА № 357679 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дати її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя І.І. Бараненко

суддя К.А. Бабенко

суддя Є.В. Чаку