Справа № 9901/850/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2019 року

Київ

справа №9901/850/18

адміністративне провадження №П/9901/850/18

Верховний Суд у складі колегії суддів касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,

Секретаря судового засідання: Томах О.О.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.07.2018 року № 1099/ко-18 (в частині визначення балів за результатами кваліфікаційного оцінювання та визнання суддю ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді), -

ВСТАНОВИВ:

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся через свого представника ОСОБА_2 до Верховного суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ВККС України щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту та зобов`язати ВККС України завершити оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 10.07.2018 року № 1099/ко-18 про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді судді господарського суду м. Києва;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 18.09.2018 року № 1609/ко-18 про внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді господарського суду м. Києва ОСОБА_1

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

2.1. Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 лютого 2018 року рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, серед яких суддя господарського суду міста Києва ОСОБА_1 . За результатами першого етапу оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Іспит», ОСОБА_1 , отримав за виконані тестові завдання - 63 бали з 90 балів, за практичне завдання - 63,5 бали з 120 балів. З врахуванням викладеного ОСОБА_1 допущено до другого етапу оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

10 липня 2018 року за результатами проведеної співбесіди позивачу повідомлено про те, що він не відповідає займаній посаді судді господарського суду м. Києва. В подальшому, 18 вересня 2018 року ВККС України прийнято рішення № 1609/ко-18 про внесення до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді господарського суду міста Києва ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями та діями ВККС України щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту, та просить зобов`язати ВККС України завершити оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту, а також визнати протиправними та скасувати вказані рішення з огляду на наступне.

1. Оцінювання відповідності судді займаній посаді відбувається не на підставі закону, а проведення будь-якого оцінювання судді з подальшим можливим звільненням з посади не відповідає Європейським стандартам, тому дії, які вчинені суб`єктом владних повноважень на проведення такого оцінювання вже є протиправними та не повинні спричиняти негативні наслідки для особи. Законом України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено ні процедури, ні порядку такого виду оцінювання суддів як «оцінювання невідповідності судді займаній посаді», законом врегульовано виключно питання кваліфікаційного оцінювання, де здійснюється оцінка здатності здійснювати правосуддя, а не здатності відповідати посаді.

2. Відповідачем порушено вимоги щодо формування та ведення досьє позивача, що позбавило останнього права на здійснення оцінювання таких його показників професійної компетенції як ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді та діяльність щодо підвищення фахового рівня, що в результаті позбавило позивача права отримати правомірні очікування на отримання ще 90 балів за цими показниками.

3. Відповідачем не оцінено в балах кожен окремо критерій особистої компетенції та соціальної компетенції, незважаючи на те, що дані показники за результатами тестувань особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей оцінено як «високі», що в результаті позбавило позивача права отримати правомірні очікування на отримання ще 200 балів за цими критеріями.

4. Відповідачем не оцінено в балах кожен окремо показник критерію професійної етики та доброчесності, а відсутність аргументів щодо аналізу усіх показників даного критерію, свідчить про свавільність поведінки відповідача, що має наслідком порушення прав позивача на прозоре оцінювання його здібностей.

5. Рішення є протиправним та необґрунтованим, оскільки не містить інформації про більшість оцінок показників критеріїв оцінювання, зокрема: критерій компетентність - 126,5 балів, з яких: критерій професійної компетенції: рівень знань у сфері права - 63 бали; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 63,5 бали; ефективність здійснення суддею правосуддя - не оцінено; діяльність щодо підвищення фахового рівня - не оцінено; критерій особистої компетенції - не оцінено; критерій соціальної компетенції - не оцінено; критерій професійна етика - 172,33 балів, з яких: морально-психологічні якості - не оцінено; інші показники - не оцінено; критерій доброчесності - 105 балів, з яких: інтегративність - не оцінено; інші показники - не оцінено.

До того ж, відповідачем порушений порядок ведення та формування суддівського досьє: п. 8.6. досьє №ОЗЗ46 - взагалі відсутня будь-яка інформація щодо дотримання строків розгляду справ та матеріалів; п. 8.8. досьє №ОЗЗ46 - взагалі відсутня будь-яка інформація щодо рішень, що стали підставою для винесення рішень міжнародними судовими установами та іншими міжнародними організаціями, якими встановлено порушення Україною міжнародно-правових зобов`язань.

З огляду на вказані вище порушення, відповідачем не було належним чином оформлено досьє позивача.

Окрім того, за період з 2012 року по 2017 рік позивачем було розглянуто 3718 справ та 1012 матеріалів, з яких скасованих рішень - 248, що у відсотковому співвідношення становить 5,20/0, а не 6,7%, як зазначено в рішенні ВККС України №1099/ко-18; змінених рішень - 35, що у відсотковому співвідношення становить 0,70/0, а не 0,9%, як зазначено в рішенні ВККС України №1099/ко-18. Поруч з цим дана статистика оцінена відповідачем як «негативна» та зазначено, що « ... ОСОБА_1 не зміг обґрунтовано пояснити причин настільки низької якості судочинства ... » (арк. З рішення ВККС України № 1099/кo-18).

Однак дані твердження спростовуються записом засідання, на якому було проведено співбесіду. Зокрема, під час співбесіди позивач повідомив, що в більшості випадків скасування чи зміна судових рішень відбулися через непостійність правових позицій, які в тому числі надавалися Верховним Судом України та стосувалися розгляду справ, що підвідомчі господарським судам. Крім того, в рішенні ВККС України № 1099/ко-18 на обґрунтування «настільки низької якості судочинства» зазначено, що відповідачем проаналізовано підстави змін та скасування судових рішень.

Проте на думку позивача, дослідження під час співбесіди окремих судових рішень вчинено за межами повноважень та не у спосіб, що визначений законом, отже не може бути підставою для виставлення оцінок позивачу.

В той же час, в оскаржуваному рішенні взагалі відсутня інформація про оцінку, яка була виставлена відповідачем за результатами оцінювання такого показника критерію професійної компетенції як ефективність здійснення правосуддя, не зважаючи на те, що позивач за даний показник міг отримати 80 балів та інформація про оцінку показника критерію професійної компетенції як підвищення фахового рівня, не зважаючи на те, що позивач за даний показник міг отримати 10 балів.

Отже відповідачем протиправно не оцінено в балах кожен окремо критерій особистої компетенції та соціальної компетенції, що в результаті позбавило позивача права отримати правомірні очікування на отримання ще 200 балів за цими критеріями.

Відповідачем здійснено оцінювання показників критерію професійної етики 172,33 бали, проте не зазначено суму балів за кожен показник окремо з максимально можливих балів.

З приводу оцінювання критерію доброчесності зазначив, що колегією ВККС України в рішенні від 10.07.2018 року зроблено наступний висновок « ... твердження судді про те, що коштовний автомобіль та дві земельні ділянки його матері, пенсіонерці, купила сестра судді, яка тривалий час працює за наймом за кордоном, були непереконливими та не підтвердженими доказами, зокрема, доказами ввезення сестрою грошових коштів, достатніх для придбання вказаного майна, через митний кордон України, її письмовими свідченнями тощо».

Згідно офіційного оприлюднення відео співбесіди під час кваліфікаційного оцінювання суддів, що відбулося 10.07.2018 року (https://www.youtube.com/watch7v=heqSCXvRKhg), на запитання члена колегії ВККС України позивач пояснив, що у нього є матір, яка проживає періодично в місті Києві з ним, а періодично в місті Луцьку, оскільки має там власне житло на праві власності.

Матір`ю в 2008 році та 2010 році придбані земельні ділянки по 0,25 га для ведення фермерського господарства в Васильківському районі Київської області. Вказані земельні ділянки куплені за кошти сестри, яка на момент їх придбання разом зі своїм повнолітнім сином проживала за межами України.

На запитання члена колегії щодо наявності паперових доказів, а саме, нотаріально засвідченої заяви сестри чи транзакції про переведення коштів з закордону в Україну, розписки, позивач пояснив, що вказані кошти сестрою були ввезені на територію України в кількості яка не потребує декларуванню та передані матері. В підтвердження зазначених пояснень позивач надавав колегії копії паспортів, копії документів на право постійного проживання за кордоном сестри та її повнолітнього сина. Як вбачається з відео вказані документи для огляду колегією не бралися.

Також з оприлюдненого відео вбачається, що колегією під час проведення співбесіди, не доведено факту непереконливості позивача та непідтвердженої жодними доказами ввезення сестрою грошових коштів достатніх для придбання вказаного майна, оскільки ні в позивача ні в його сестри, на момент ввезення цих грошових коштів, не було обов`язку мати докази ввезення грошових коштів на територію України в сумі, яка не потребує декларування. Такий обов`язок відсутній у громадян України і на даний час.

До того ж позивачем заявлялося клопотання про надання часу для підготовки додаткових пояснень з заявлених питань. Проте співбесіду було проведено на підставі тих документів які містилися в матеріалах суддівського досьє № 03346. Окремо наголосив на тому, що стверджуючи про користування тим чи іншим майном відповідач не вказує ні доказів, ні джерел походження інформації про те, що це майно дійсно перебувало в користуванні судді та підлягало декларуванню.

Посилаючись як на правову підставу на ст. 18 Кодексу суддівської етики - суддя повинен бути обізнаним про свої майнові інтереси та вживати розумних заходів для того, щоб бути обізнаним про майнові інтереси членів своєї сім`ї, відповідач не вказує, які докази вказують на те, що позивач не вживав розумних заходів, якщо вже в деклараціях за 2015 та 2016 роки дана інформація була відображена. Отже жодна норма не зобов`язує членів сім`ї судді надавати інформацію відносно себе та своїх майнових прав, а суддя не несе відповідальності за те, що члени сім`ї відмовилися надати йому таку інформацію. Відповідач не вжив жодних заходів для того, щоб звернутися до компетентного органу - НА3К з метою отримання доказів того, що позивачем вчинено дії на незаконне збагачення.

За період з 2012 року по 2017 рік при сукупно розглянутих позивачем 3718 справ та 1012 матеріалів - відносно позивача винесено 18 рішень про відмову у притягненні судді до відповідальності, та по одній скарзі розгляд не завершено.

Позивач наполягав на тому, що підтвердив свій показник інтегративності, оскільки згідно проведеного тестування загальний рівень інтегративності психологом оцінено як «високий» і тому позивач має правомірні очікування на те, що за такий показник йому буде виставлено відповідні бали із максимально можливих 100 балів за цим показником; інші показники критерію доброчесність, які визначені п. 9 гл. 2 р. ІІ Положення також дотримані позивачем, оскільки суддівське досьє не містить інформації з належного джерела походження щодо порушення позивачем визначених критеріїв, тому позивач має правомірні очікування на те, що за такий показник критерію доброчесність як інші показники критерію доброчесність, які визначені п. 9 гл. 2 р. ІІ Положення, йому буде виставлено відповідні бали із максимально можливих 150 балів за даними показниками.

В той же час, відповідачем не здійснено оцінювання показників критерію доброчесність та не зазначено скільки балів отримав позивач за кожен показник окремо з максимально можливих балів.

6. На етапі прийняття рішення від 18 вересня 2018 року № 1609/ко-18 склад колегії ВККС України не відповідав критерію неупередженості, оскільки даним складом вже була висловлена позиція щодо необхідності звільнення позивача з посади. В цьому випадку зазначив, що члени ВККС України, які приймали участь в засіданні та проголосували за рішення №1099/KO-18 від 10.07.2018 року одночасно вже висловили своє рішення і щодо питання про внесення подання до Вищої ради правосуддя, тому обґрунтовано виникають сумніви щодо їх неупередженості під час розгляду цього ж питання 18.09.2018 року ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ).

7. Надавши необмежені дискреційні повноваження ВККС України щодо можливості виставлення будь-яких оцінок за критерії професійної етики та доброчесності без необхідності їх обґрунтування, порушив принцип верховенства права, а відсутність в законі механізму захисту від можливого свавільного втручання в право на належне оцінювання свідчить про порушення права на захист. Крім того, закон, який не дозволяє особі передбачити які бали вона може отримати за той чи інший показник та яким чином формуються оцінки не відповідає принципу законності, що є невід`ємною складовою будь-якого процесу.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позов (том 1 арк. справи 1-17).

2.2. Відзив відповідача.

27 листопада 2018 року на адресу суду, через канцелярію ВККС України надісланий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги з огляду на наступне.

01 лютого 2018 року рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 8/зп-18 призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, серед яких суддя господарського суду міста Києва ОСОБА_1 . За результатами першого етапу оцінювання суддів на відповідність займаній посаді «Іспит», ОСОБА_1 , отримав загалом 126,5 балів: за тестові завдання - 63 бали з 90 балів, за практичне завдання - 63,5 бали з 120 балів та був допущений до другого етапу оцінювання - «Дослідження досьє та проведення співбесіди». Співбесіда призначена на 10 липня 2018 року.

Як зазначила Комісія, суддя ОСОБА_1 04 липня 2018 року до проведення співбесіди ознайомився зі своїм суддівським досьє в повному обсязі, проте уточнених відомостей, документів або пояснень Комісії не надав. Під час співбесіди клопотання про надання часу для підготовки додаткових пояснень не заявляв.

Заслухавши доповідача, дослідивши суддівське досьє, надані суддею пояснення та результати співбесіди, Комісія дійшла наступних висновків.

За критерієм компетентності (професійної, особистої, соціальної) суддя набрав 297,16 бала. За критерієм професійної компетенції суддю ОСОБА_1 оцінено на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься в суддівському досьє та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-5 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення. Комісією враховано, що під час надання Комісії пояснень стосовно кількісних та якісних показників цього критерію ОСОБА_1 виявив неповне усвідомлення обов`язку судді забезпечити особам, що звертаються до суду за захистом своїх прав, справедливий розгляд судових справ незалежним і безстороннім судом протягом встановленого законом строку, що є невід`ємною складовою та важливою процесуальною гарантією права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 7 Закону № 1402-VІІІ. До такого висновку Комісія дійшла проаналізувавши розділ 8 суддівського досьє ОСОБА_1 , зокрема інформацію про кількість змінених і скасованих судових рішень; що становили відповідно 0,9 % та 6,7 % від загальної кількості ухвалених суддею рішень за період з 2012 по 2017 роки, а також підстави змін та скасування вказаних вище судових Рішень. Під час співбесіди суддя ОСОБА_1 не зміг обґрунтовано пояснити причини настільки низької якості судочинства, яке здійснювалося ним на посаді судді господарського суду міста Києва. Незважаючи на те, що суд не надав Комісії інформації про кількість судових справ, розглянутих суддею ОСОБА_1 із порушенням встановленого законом строку, про наявність таких рішень свідчать, зокрема 19 скарг на дії судді ОСОБА_1, які надходили протягом 2012-2017 років до Комісії та Вищої ради правосуддя. Також Комісія звертала увагу, що позивач безпосередньо під час співбесіди продемонстрував необізнаність із положенням нової редакції господарського процесуального кодексу України від 7 грудня 2017 року, що додатково свідчать про його низький професійний рівень та відсутність прагнення до професійного розвитку.

За критеріями особистої та соціальної компетентності суддю оцінено Комісією на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених пунктами 6 та 7 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення.

За критеріями професійної етики, оціненими за показниками, визначеними пунктом 8 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення, ОСОБА_1 набрав 172,33 бала За цим критерієм суддю оцінено на підставі результатів тестування особистих морально психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди.

За критерієм доброчесності, оціненим за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення, суддя набрав 105 балів. За цим критерієм ОСОБА_1 оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє та співбесіди.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ «Порядок проведення кваліфікаційного оцінювання» Положення, співбесіда проходить у формі засідання Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії про проведення кваліфікаційного оцінювання. Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень. Під час співбесіди обов`язковому обговоренню із суддею (кандидатом) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.

Так, в ході проведення співбесіди обговорено питання відповідності критерію доброчесності судді ОСОБА_1 , який підтвердив інформацію, отриману Комісією із законних джерел про наявність у власності його дружини з 2008 року земельної ділянки у Васильківському районі площею 0,09 га для будівництва житлового будинку, яку він не відображав у своїх деклараціях. Суддя пояснив цю обставину своєю необізнаністю щодо існування такого об`єкта нерухомості у власності своєї дружини.

Комісія критично розцінила такі пояснення судді, оскільки за змістом роз`яснень, наведених у Коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України № 1 від 04 лютого 2016 року, доброчесна поведінка судді передбачає його обов`язок бути поінформованим про матеріальні інтереси та зазначити у декларації відомості про доходи, наявне майно та зобов`язання фінансового характеру як свої, так і членів сім`ї. Крім того, суддя не зміг пояснити ситуацію, що склалася із декларуванням належної йому квартири у місті Києві, в якій зареєстрований він сам та його сім`я. У деклараціях, поданих суддею у 2012-2015 роках даний об`єкт нерухомості було відображено у двох розділах, де зазначається нерухоме майно декларанта і членів його сім`ї. Проте в декларації за 2015 рік так само, як і в деклараціях за 2016-2017 роки позивачем будь-якої інформацію про цю квартиру не внесено. Надаючи відповідні пояснення з цього приводу, суддя в ході проведення співбесіди пояснив, що у вказаній квартирі він з дружиною не проживав та не проживає, оскільки в 2009 році він приватизував на ім`я онука. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що свого часу він вказану квартиру декларував, так як вони з дружиною були в ній зареєстровані. Проте колегії Комісії суддя не пояснив, чому саме продовжуючи бути зареєстрованим у цій квартирі дотепер, припинив її декларувати ще з 2015 року.

Відповідач зазначив, що подібна ситуація склалася з іншим майном судді, зокрема з нежитловим приміщенням у місті Василькові Київської області площею 41,42 м. кв., що перебуває у власності дружини судді з 2013 року, а також із автомобілями Тойота Авалон та Джип Гран Черокі , якими суддя ОСОБА_1 користується з 2013 року, відомості про які не були внесені ним у декларації за 2013-2015 роки, а були задекларовані лише у деклараціях за 2015-2017 роки. При цьому суддя не зміг обґрунтовано пояснити, чому він не відображав зазначене майно у деклараціях за 2013-2015 роки. Вказана обставина була сприйнята Комісією, як безвідповідальне ставлення судді до обов`язку декларувати своє майно й тільки вимушене виконання цього обов`язку, у зв`язку із запровадженням більш суворої системи контролю та відповідальності за його невиконання, спонукало позивача в подальшому внести відомості про вказане майно в його декларацію.

Також Комісія посилалась на те, що є плутаними та непереконливими пояснення судді щодо джерел походження коштовних автомобілів у його родичів, з огляду на їх вік та досліджені джерела й розміри їхніх доходів. Зокрема, твердження судді про те, що коштовний автомобіль та дві земельні ділянки матері судді, яка є пенсіонеркою, купила його сестра, яка тривалий час працює за наймом за кордоном, були непереконливими та не підтвердженими жодними доказами, зокрема, доказами ввезення сестрою грошових коштів, достатніх для придбання вказаного майна, через митний кордон України, її письмовими свідченнями тощо.

Крім того, суддя ОСОБА_1 пояснюючи джерела походження коштів в 2013 році у його двадцятирічної на той час доньки, вказав їх достатніми для придбання автомобіля Джип Гран Черокі , оскільки донька вийшла заміж і 3/4 % частини грошей на придбання зазначеного автомобіля (вартість, якого складала в еквіваленті 27 тисяч доларів США) дали батьки її нареченого. При цьому суддя не зміг обґрунтовано пояснити, чому за таких обставин даним автомобілем вже 5 років поспіль користується він особисто. Крім цього ОСОБА_1 не було надано пояснень, чому при початковій вартості нового такого автомобіля у 72 тисячі доларів США, він був набутий дочкою за утричі меншу суму. На обґрунтування зазначених тверджень ОСОБА_1 не надав жодного підтверджувального документа щодо заміжжя доньки, вартості автомобіля, а також не повідомив Комісію про можливість або бажання надати відповідні документи у майбутньому.

Крім того, надаючи під час співбесіди пояснення стосовно задекларованого ним автомобіля Кіа Сефія, який був придбаний в 2003 році, суддя повідомив Комісію, що приблизно чотири чи п`ять років тому даний автомобіль був, за його словами, «проданий за генеральною довіреністю» третій особі в сумі, еквівалентною в 4,5 тисячі доларів США. При цьому Комісія звертає увагу, що в жодній з поданих декларацій суддею, починаючи з 2012 року, подібний дохід відображено не було.

У Бангалорських принципах поведінки суддів зазначено, зокрема, що постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов`язок прийняти низку обмежень, а поведінка судді має відповідати високому статусу його посади. Кодексом суддівської етики покладено на суддів обов`язок докладати всіх зусиль того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, їх поведінка була бездоганною. Враховуючи вищезазначене, Комісія дійшла висновку, що суддя не доклав для цього належних зусиль та не вжив достатніх заходів для того, щоб бути обізнаним про свої майнові інтереси та антикорупційні обов`язки.

Вказані обставини у своїй сукупності ставлять під сумнів повноту і достовірність тверджень, наведених у декларації доброчесності судді Якименка М.М. , тому не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що Комісією за критерієм доброчесності його оцінено протиправно.

Отже суперечливий зміст наданих суддею ОСОБА_1 пояснень, неподання документів на їх підтвердження, непереконливість аргументації та відсутність ініціативи щодо їх додаткового обґрунтування свідчить про недостатнє сприйняття й утвердження суддею ОСОБА_1 фундаментальних засад доброчесності судді.

З урахуванням наведеного, рішенням Комісії від 10 липня 2018 року № 1099/ко-18 визначено, що суддя господарського суду м. Києва ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання набрав 574,5 бала; визнано останнього таким, що не відповідає займаній посаді, та рекомендовано ВРП розглянути питання про його звільнення з посади судді господарського суду м. Києва.

На підставі пункту 37 розділу ІІІ «Порядок проведення кваліфікаційного оцінювання» Положення, рішенням Комісії від 18 вересня 2018 року № 1609/ко-18 вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва.

Крім цього відповідач вказав, що системний аналіз норм Закону № 1402-VIII свідчить про те, що рішення Комісії від 18 вересня 2018 року № 1609/ко-18, яким вирішено внести подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва, не може бути самостійним предметом судового розгляду, а може бути оскаржене тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією. Відповідач зазначив, що Вищою радою правосуддя рішення за результатами розгляду подання Комісії про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва не прийнято.

Відповідно до норм чинного законодавства та за своєю правовою природою повноваження Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді) є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як постійно діючого органу у системі судоустрою України. Отже жоден інший суб`єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції Комісії щодо оцінювання суддів в межах проведення процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді.

На підставі викладеного просив суд відмовити в задоволенні позову (том 1 арк. справи 59-63).

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Верховного суду від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів: головуючого судді: Васильєвої І.А., суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.

Розгляд справи відкладався та зупинявся до вирішення відводів усьому складу суду, та для отримання додаткових письмових доказів та пояснень учасників справи стосовно позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України: від 10.07.2018 року № 1099/ко-18 в частині рекомендації Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення з посади судді господарського суду м. Києва ОСОБА_1 та від 18.09.2018 року № 1609/ко-18, яким вирішено внести ВРП подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва.

З врахуванням наведеної ухвали суд розглядає виключно вимоги позивача:

- про визнання протиправними дії ВККС України щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту та зобов`язати ВККС України завершити оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, окрім тих, що оцінюються за результатами іспиту;

- визнання протиправним та скасування рішення ВККС України від 10.07.2018 року № 1099/ко-18, яким ВККС України вирішила: визначити, що суддя господарського суду м. Києва ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займані посаді набрав 574,5 бала. Визнала суддю господарського суду м. Києва ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Рішенням ВККС України від 01 лютого 2018 року призначено кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, серед яких - суддя господарського суду м. Києва ОСОБА_1 (том 2 арк. справи 72-73).

За результатами кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 набрав 574,5 бала, з яких: за критерієм компетентності (професійної, особистої, соціальної) суддя набрав 297,16бала; за критеріями професійної етики: 172,33 бала; за критерієм доброчесності 105 балів.

10 липня 2018 року ВККС України, розглянувши питання про результати кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді прийняла рішення № 1099/ко-18, яким вирішила:

- визначити, що суддя господарського суду м. Києва ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займані посаді набрав 574,5 бала.

- Визнала суддю господарського суду м. Києва ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді.

- Рекомендувати Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення з посади судді господарського суду м. Києва ОСОБА_1 (том 1 арк. справи 20-25).

Суддя господарського суду міста Києва ОСОБА_1 17 вересня 2018 року направив до Комісії заяву, в якій, зокрема, повідомив, що рішення колегії Комісії, від 10 липня 2018 року він не отримав, тому просив відкласти, вирішення питання стосовно нього, оскільки має намір оскаржити вказане рішення до суду, а також бажає бути особисто присутнім на засіданні Комісії (том 1 арк. справи 30).

Заяву судді господарського суду міста Києва ОСОБА_1 було розгляну колегією Комісії та відхилено, внаслідок того, що Комісія не вбачала перешкод для особистої присутності судді ОСОБА_1 на засіданні Комісії.

Враховуючи вимоги статей 83-86, 93, 101, п. 20 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВККС України рішенням від 18 вересня 2018 року № 1609/ко-18 вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про звільнення з посади судді господарського суду міста Києва ОСОБА_1 (том 1 арк. справи 27-28).

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідних положень» Конституції України відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

Пунктом 20 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон) передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Частиною п`ятою статті 83 цього Закону встановлено, що порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засобам їх встановлення затверджуються Комісією.

Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 1-4 розділу І встановлено, що кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться прозоро та публічно.

Кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією у складі, визначеному рішенням Комісії.

Кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Відповідно до глави 1 розділу ІІ положення, критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна);2) професійна етика;3) доброчесність.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 6 розділу II Положення, встановлення відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Показники відповідності суддів критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Глава 6 Розділ ІІ Положення передбачає оцінювання критеріїв.

5.1. Критерії компетентності:

5.1.1. Професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, з яких:

5.1.1.1. Рівень знань у сфері права - 90 балів.

5.1.1.2. Рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів.

5.1.1.3. Ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді - 80 балів.

5.1.1.4. Діяльність щодо підвищення фахового рівня - 10 балів.

5.1.2. Особиста компетентність - 100 балів.

5.1.3. Соціальна компетентність - 100 балів.

5.2. Критерій професійної етики - 250 балів, з яких:

5.2.1. Морально-психологічні якості - 100 балів.

5.2.2. Інші показники - 150 балів.

Цей критерій оцінюється у 0 балів за наявності доказів невідповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам професійної етики.

5.3. Критерій доброчесності - 250 балів, з яких: 5.3.1. Інтегративність - 100 балів. 5.3.2. Інші показники - 150 балів.

Цей критерій оцінюється у 0 балів за наявності доказів невідповідності судді (кандидата на посаду судді) вимогам доброчесності.

6.1. Мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні.

6.2. Мінімально допустимий бал визначається для:

6.2.1. Анонімного письмового тестування.

6.2.2. Виконання практичного завдання.

6.2.3. Іспиту.

6.3. Мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів.

Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту.

6.4. Мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

6.5. Мінімально допустимий бал при оцінюванні критеріїв особистої та соціальної компетентності може визначатися Комісією з урахуванням підсумків тестувань особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей (у разі проведення).

7. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

8. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.

9. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу "Іспит" набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу "Дослідження досьє та співбесіда", припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

10. Оцінка критеріїв (показників) на етапі дослідження досьє та співбесіди встановлюється шляхом виведення середнього арифметичного на підставі оцінок кожного члена Комісії, який брав участь у співбесіді під час кваліфікаційного оцінювання.

Відповідно до глави 7 (пункти 16-23 Положення), дослідження досьє полягає у систематизації, аналізуванні, збиранні, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Дослідження досьє здійснюється членом Комісії, визначеним для підготовки до розгляду і доповіді справи щодо проведення кваліфікаційного оцінювання стосовно відповідного судді або кандидата на посаду судді (далі - доповідач).

За результатами дослідження досьє доповідач готує доповідь.

У доповіді доповідач зазначає, зокрема, встановлені під час дослідження показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання, а також пропозиції щодо дослідження досьє.

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів:

Оголошення доповіді за результатами дослідження досьє.

Надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію.

Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідності судді займаній посаді.

Співбесіда проходить у формі засідання Комісії у складі, визначеному рішенням Комісії про проведення кваліфікаційного оцінювання.

Обговорення відбувається шляхом опитування судді (кандидата на посаду судді) доповідачем і членами Комісії та надання суддею (кандидатом на посаду судді) відповідей і пояснень.

Під час співбесіди обов`язковому обговоренню із суддею (кандидатом) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності.

Суддя (кандидат на посаду судді) до проведення співбесіди має право (п. 21 гл. 7 Положення):

Знайомитися з матеріалами досьє не пізніше ніж за десять робочих днів до проведення співбесіди, крім проведення кваліфікаційного оцінювання за рішенням Комісії у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення.

Надавати документи (завірені копії документів) чи іншу інформацію, яка доповнює, спростовує чи уточнює дані, що містяться у досьє.

Надавати свої пояснення, зокрема у письмовому вигляді.

Письмові пояснення надаються суддею (кандидатом на посаду судді) не пізніше п`яти робочих днів з дня ознайомлення з матеріалами досьє. Усні пояснення надаються суддею під час проведення співбесіди.

Суддя (кандидат на посаду судді), який проходить кваліфікаційне оцінювання, під час співбесіди має право надавати пояснення з питань, пов`язаних з проходженням іспиту, та інформації і документів, що містяться в його досьє, надавати коментарі, документи та інформацію за розділами досьє.

Члени Комісії мають право ставити судді (кандидату на посаду судді) запитання щодо оголошених під час доповіді показників, самостійно знайомитися з досьє, ставити запитання доповідачу, порушувати перед Комісією питання, які виникли під час ознайомлення з досьє.

Пункт 11 розділу V Положення, рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала більшого за 0.

Підпунктом 32.2 пункту 32 розділу ІІІ Положення встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює одне із таких рішень: у випадку оцінювання відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»:

Рішення про відповідність судді займаній посаді.

Рішення про невідповідність судді займаній посаді.

Підпунктом 34 розділу ІІІ Положення встановлено, що рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині зазначаються: 1) дата, час та місце ухвалення рішення, його номер; 2) прізвища та ініціали членів Комісії, які брали участь в ухваленні рішення; 3) прізвище, ім`я, по батькові судді (кандидата на посаду судді), якого оцінено; 4) найменування суду, в якому суддя, якого оцінено, здійснює правосуддя.

В описовій частині рішення зазначаються: 1) підстави призначення кваліфікаційного оцінювання; 2) стислий опис його проведення.

У мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення.

Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 88 Закону № 1402-VIII суддя, який не згодний із рішенням ВККС України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Відповідно до п. 37 Положення Рішення Комісії про невідповідність судді займаній посаді є підставою для внесення подання до Вищої ради правосуддя з рекомендацією про звільнення судді з посади.

VI. ОЦІНКА СУДУ.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розглядаючи справи, предметом яких є вирішення питання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суди мають встановити насамперед, чи прийняте таке рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а також, чи порушує воно права та охоронювані законом інтереси особи.

Так, частиною п`ятою статті 83 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Комісією.

На виконання вимог вказаного Закону Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 затвердила Положення, а рішенням від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 затвердила Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

Положенням про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року №143/зп-16 (далі - Положення №143/зп-16) врегульована процедура проведення кваліфікаційного оцінювання суддів, а також встановлені критерії такої оцінки, виражені у балах, які може отримати суддя за результатами проходження відповідних етапів кваліфікаційного оцінювання.

За визначенням п. 1 Порядку іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/ або кандидата на посаду судді.

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що іспит проводиться ВККС з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності.

Отже доводи позивача про те, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» врегульовано виключно питання здатності здійснювати правосуддя, а не «здатності відповідати посаді», не заслуговують на увагу, оскільки іспит може проводиться ВККС також для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності.

Щодо доводів про протиправність оскаржуваного рішення ВККС у зв`язку з тим, що останнє не містить мотивів визначення Комісією конкретних балів за кожним з критеріїв кваліфікаційного оцінювання суд зазначає наступне.

Пунктом 34 розд. ІІІ Положення закріплено загальні вимоги до форми і змісту рішення Комісії, ухваленого за результатами кваліфікаційного оцінювання, згідно з яким таке рішення включає:

-вступну частину, в якій зазначаються: дата, час та місце ухвалення рішення, його номер; прізвища та ініціали членів Комісії, які брали участь в ухваленні рішення; прізвище, ім`я, по батькові судді (кандидата на посаду судді), якого оцінено; найменування суду, в якому суддя, якого оцінено, здійснює правосуддя;

-описову частину, в якій зазначаються: підстави призначення кваліфікаційного оцінювання; стислий опис його проведення;

-мотивувальну частину, в якій зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків;

-резолютивну частину, яка має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.

Так, главою 6 розділу ІІ Положення №143/зп-16 встановлено такі критерії: професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, особиста компетентність - 100 балів, соціальна компетентність - 100 балів, професійна етика - 250 балів, критерій доброчесності - 250 балів.

Відповідно, максимально можлива кількість балів, яку може набрати суддя за результатами кваліфікаційного оцінювання, становить 1 000 балів.

Разом з тим, під час другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» члени ВККС України досліджують дані, що містяться у досьє судді, аналізують та надають їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, беручи за основу критерії, встановлені у пунктах 8, 9 глави 2 розділу II Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішення ВККС 03.11.2016 року № 143/зп-16.

Як встановлено судом, на першому етапі кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 63 бали; за результатами виконаного практичного завдання ОСОБА_1 набрав 63,5 бала. Отже на етапі складення іспиту суддя загалом набрав 126,5 бала та був допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді - «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

За результатами кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 загалом набрав 574,5 бала, з яких: за критерієм компетентності (професійної, особистої, соціальної) суддя набрав 297,16 бала; за критеріями професійної етики: 172,33 бала; за критерієм доброчесності 105 балів.

За результатами співбесіди Комісією фактично було встановлено, що суперечливий зміст наданих ОСОБА_1 пояснень, неподання документів на їх підтвердження, непереконливість аргументації та відсутність ініціативи щодо їх додаткового обґрунтування, стали підставою для висновку про недостатнє сприйняття й утвердження суддею ОСОБА_1 фундаментальних засад доброчесності судді. Вказаного висновку відповідач дійшов враховуючи в сукупності відповіді судді на питання з приводу: правильності обчислення та визначення задекларованого майна і коштів; обізнаності позивача щодо наявного в його власності, та власності родичів майна; кількості змінених та скасованих рішень; процесуальних питань щодо змін в Господарському кодексі і питань щодо аргументації та мотивування прийнятого суддею рішення по справі про банкрутство.

Тобто суддя ОСОБА_1 у межах іспиту, який проводився у рамках кваліфікаційного оцінювання загалом отримав 574,5 балів, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв (компетентності (професійної, особистої, соціальної), професійної етики, доброчесності), та у розумінні п. 11 розд V Положення є підставою для висновку про непідтвердження відповідності судді займаній посаді.

Як вбачається з аналізу оскаржуваного рішення ВККС України від 10 липня 2018 року № 1099/ко-18, останнє приймалось відповідачем колегіально, підписано всіма членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, містить визначені законом, положеннями та умовами підстави для його прийняття, а також мотиви, з яких ВККС України дійшла висновку про невідповідність судді займаній посаді, та як наслідок вносила подання про звільнення з посади судді. До того ж позивач був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання стосовно нього та особисто приймав участь в засіданні при проведенні співбесіди, та надавав відповіді на поставлені питання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у своїх рішеннях неодноразово висловлювала правову позицію з приводу меж судового розсуду при наданні юридичної оцінки діям та рішенням ВККС під час вирішення цим органом питання відповідності судді (кандидата на посаду судді) визначеним у законі критеріям у ході кваліфікаційного оцінювання (зокрема, постанови від 27 березня, 25 квітня, 12 та 26 червня, 18 вересня 2018 року у справах № П/800/409/17, № 800/328/17, № 800/248/17, № 800/264/17, № 800/354/17 відповідно).

Так, Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що установлена легітимна мета дій Комісії щодо з`ясування відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами ВККС за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

Вмотивованість кожного критерію та його елементів з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії і ВККС в цілому закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.

Відповідно до положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") - під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Системний аналіз норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішення Комісії 03.11.2016 № 143/зп-16, дає підстави для висновку, що оцінка критеріїв компетентності, професійності та доброчесності покладається саме на членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і ґрунтується на засадах рівнoправнoсті та співпричетнoсті дo рішення.

Отже жоден інший суб`єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції ВККС щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Тобто в рамках вищенаведених законів, повноваження відповідача стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною його компетенцією, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому, оцінювання кандидатів за встановленими законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність, відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Рішення ВККС приймається шляхом обчислення сумарної кількості балів, набраних кандидатом (суддею) за результатом двох етапів оцінювання.

Отже при винесенні рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, з дотриманням порядку проведення кваліфікаційного оцінювання судді.

Крім цього колегія суддів не приймає доводи позивача, що рішення ВККС від 10 липня 2018 року не відповідає Європейським стандартам, оскільки виключно Законом № 1402 встановлені підстави для скасування рішення ВККС України (ч. 3 статті 88 Закону № 1402).

До того ж колегія суддів не приймає посилання позивача, як на підставу для скасування рішення ВККС України на недоліки та відсутність даних в суддівському досьє, оскільки під час ознайомлення в приміщенні ВККС України 04 липня 2018 року зі своїм суддівським досьє, ОСОБА_1 будь-яких пояснень щодо неналежного ведення суддівського досьє ВККС України не надавав, на адресу ВККС України не надсилав, та під час проведення співбесіди на цьому питанні не наголошував.

З аналізу заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує вбачається незгода позивача саме з підставами ухвалення оскаржуваного рішення та мотивами, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, а не з їх відсутністю, що не може бути підставою для скасування рішення Комісії. Також ОСОБА_1 не зазначає, які саме неправомірні дії були допущені колегією Комісії при визначенні результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді та в чому саме полягають ці дії, а також які норми закону порушено Комісією.

З огляду на викладене позивачем не підтверджена протиправність дій ВККС України щодо здійснення оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді судді в частині оцінювання критеріїв та показників, як і не наведено суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження передбачених частиною третьою статті 88 Закону України № 1402 підстав для скасування рішення Комісії.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що рішення ВККС України від 10 липня 2018 року № 1099/ко-18 в частині визначення балів за результатами кваліфікаційного оцінювання та визнання його таким, що не відповідає займаній посаді, - є правомірним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 244-250, 255, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.07.2018 року № 1099/ко-18 (в частині визначення балів за результатами кваліфікаційного оцінювання та визнання суддю ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді), відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складений 18 грудня 2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ардеса : АДРЕСА_2 );

Відповідач: Вища кваліфікаційна комісія суддів України (адреса: вулиця Генерала Шаповала, 9, Київ, 03109);

Головуючий суддя Васильєва І.А.
Судді Пасічник С.С.
Юрченко В.П.
Ханова Р.Ф.
Хохуляк В.В.