Справа № 200/10946/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 р. Справа№200/10946/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді Арестової Л.В., при секретарі судового засідання - Лисинській А.О.

за участю: представника позивача: Єлізарової К.Д.

представника відповідача Вовченко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (місце знаходження: вул. Енергетиків, б. 34, м. Курахове, Донецька область; ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (далі - ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - ГУ ДФС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 06.06.2019 р. №73879-43, винесену Головним управлінням ДФС у Донецькій області; визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Донецькій області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» процентів за користування розстроченням у розмірі 1 011 591 грн. 25 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010100 «екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю)» та у розмірі 4 034 грн. 12 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010300 «надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини»; зобов`язання ГУ ДФС у Донецькій області здійснити корегування даних інтегрованої картки платника шляхом виключення з інтегрованої картки платника податків ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» нарахованих процентів за користування розстроченням у розмірі 1 011 591 грн. 25 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010100 «екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю)», у розмірі 4 034 грн. 12 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010300 «надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини»; стягнення з ГУ ДФС у Донецькій області витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 076 грн. 38 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не мав, на думку позивача, підстав для винесення податкової вимоги від 06.06.2019 р. №73879-43, оскільки відповідачем спірною позовною вимогою після спливу 1095 днів нараховані проценти на розстрочений податковий борг, який, як зазначив позивач, погашений у періодах 2015 - 2016 р.р., а належним захистом своїм прав вважає не тільки визнання протиправною та скасування оскаржуваної податкової вимоги, але й коригування інтегрованої картки платника податків - позивача щодо нарахованої позивачу заборгованості за спірною постановою.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 17 жовтня 2019 року.

17 жовтня 2019 року відкладено підготовче засідання на 13 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 28 листопада 2019 року.

28 листопада 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 грудня 2019 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав, що у ньому наведені, надав суду додаткові пояснення, у тому числі письмові.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, свою аргументацію виклав у відзиві на позовну заяву, що його направлено на адресу суду до початку розгляду справи.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази, судом встановлені наступні обставини.

20.05.2015 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 117/1, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 13 305 782,74 грн під проценти строком з 20.05.2015 по 20.08.2015, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

19.08.2015 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 44, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення загальну суму 13 305 782,74 грн під проценти строком з 20.05.2015 по 20.08.2015, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

19.11.2015 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 48, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення загальну суму 17 131 188,30 грн під проценти строком з 19.11.2015 по 25.12.2015, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

19.02.2016 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 2, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з екологічного податку на загальну суму 22 059 577,14 грн під проценти строком з 19.02.2016 по 19.04.2016, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

20.05.2016 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 5/05-14-17, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення загальну суму 34 645 126,60 грн під проценти строком з 20.05.2016 по 29.07.2016, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

19.08.2016 між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області (орган доходів і зборів) та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» (платнику) укладено договір про розстрочення грошового зобов`язання № 13/05-14-17, згідно якого орган доходів і зборів надає позивачу - платнику розстрочення сплати грошового зобов`язання з надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення загальну суму 21 400 523,50 грн під проценти строком з 19.08.2016 по 31.10.2016, розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Сторонами в цієї адміністративній справі не заперечується повне виконання зазначених договорів сторонами станом на останні дати дії розстрочень грошових зобов`язань відповідно до умов договорів в частині, зокрема, сплати розстрочених сум грошових зобов`язань, включаючи розрахунок та сплату процентів.

У суду відсутні докази порушення платником - позивачем умов зазначених договорів стосовно вчасності погашення своїх грошових зобов`язань за зазначеними договорами (включаючи своєчасність та повноту сплату відсотків), а також докази вжиття органом доходів і зборів заходів стосовно позивача - платника за порушення останнім умов наведених договорів про розстрочення грошових зобов`язань.

10.04.2019 ДФС України своїм листом доведено, зокрема, до відповідача, що Державною фіскальною службою України виявлено окремі випадки некоректного нарахування процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу) на підставі статті 100 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), що діяли до 01.01.2017, отже, оскільки, згідно з пунктом 4.2 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань та податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міндоходів від 10.10.2013 № 574, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385 (далі - Порядок № 574), платник податків самостійно розраховує суму процентів на розстрочку (відстрочку) та сплачує її одночасно зі сплатою основної суми розстрочки (відстрочки) у строки, визначені у відповідному договорі, з метою врегулювання зазначеного вище питання ДФС України зобов`язала відповідача провести інвентаризацію наданих згідно зі статтею 100 Кодексу розстрочень (відстрочень), які діяли у період до 01.01.2017, на предмет виявлення некоректно нарахованих процентів за користування цими розстроченнями (відстроченням), інвентаризацію щодо розстрочень (відстрочень) за платниками, які змінили місце обліку, а розстрочення (відстрочення) надавалися іншим органом ДФС, провести таку інвентаризацію органу ДФС за місцем обліку (реєстрації) платника на дату її проведення; провести відповідну роботу з платниками щодо узгодження сум процентів з урахуванням положень пункту 4.2 Порядку № 574 (з можливим укладенням відповідних актів звіряння).

Як зазначив представник відповідача, сума зазначених процентів за наслідками некоректної роботи інформаційної системи органів ДФС не нарахована до інтегрованих карток платника податків, ця сума вважається втратами бюджету, та підлягає безумовному донарахуванню контролюючим органом та сплаті платником податків.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області на виконання зазначеного листа ДФС України від 10.04.2019 №12002/7/99-99-17-04-17 (вх. ТУ ДФС у Донецькій області від 10.04.2019 №1826/8) проведено, як зазначає представник відповідача, інвентаризацію наданих згідно зі статтею 100 Кодексу розстрочень (відстрочень), які діяли у період до 01.01.2017, на предмет виявлення некоректно нарахованих процентів за користування цими розстроченнями (відстроченнями). За результатами проведеної перевірки встановлено випадки некоректного нарахування процентів по 6-ти договорах (код адміністративного району 526), що укладалися з ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» у період 2015-2016 рр. на загальну суму 1 015 625,37 гривень, у зв`язку з чим, для узгодження сум процентів, позивачу направлено листа № 37118/10/05-99-43-22 від 10.05.2019 разом із розрахунком процентів за користування розстроченням до 01.01.2017, а 06.06.2019 відповідачем винесено спірну податкову вимогу від №73879-43, яку 13.06.2019 отримано позивачем.

Відповідно до оскаржуваної податкової вимоги, за позивачем, станом на 05.06.2019 р. обліковується сума податкового боргу у розмірі 1 015 625 грн. 37 коп. у т.ч.: з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю) за кодом класифікації доходів бюджету 19010100 за пенею у розмірі 1 011 591 грн. 25 коп.; з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини за кодом класифікації доходів бюджету 19010300 за пенею у розмірі 4 034 грн. 12 коп. У той же день, 13.06.2019, позивачем отримано рішення від 06.06.2019 р. N923 про опис майна у податкову заставу у зв`язку з наявністю зазначеного податкового боргу у розмірі 1 015 625 грн. 37 коп.

22.06.2019 позивачем подано до Державної фіскальної служб України скаргу про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» процентів за користування розстроченням у розмірі 1 011 591 грн. 25 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010100, а саме в інтегрованій картці з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю) та процентів за користування розстроченням у розмірі 4 034 грн. 12 коп. за кодом класифікації доходів бюджету 19010300, а саме в інтегрованій картці з надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини.

Як пояснив суду представник позивача, 26.08.2019 р. останнім отримано від Державної фіскальної служб України лист від 19.08.2019 р. №39745/6/99-99-17-05-15 за наслідками розгляду скарги позивача, згідно якої, Державна фіскальна служба України залишила без змін податкову вимогу ГУ ДФС у Донецькій області від 06.06.2019 № 73879-48 та рішення про опис майна у податкову заставу від 06.06.2019 № 23, а скаргу ТОВ ДТЕК СХІДЕНЕРГО від 22.06.2019 - без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом пункту 1-3 розділу II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 N 610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Відповідно до пунктів 2-3 розділу II Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 N 610, податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму:

- узгодженого грошового зобов`язання;

- непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

За змістом пункту 1-6 розділу III наведеного Порядку, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - ІТС) контролюючих органів.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога, крім загальних реквізитів, повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи (або відокремленого підрозділу юридичної особи) наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Виходячи з аналізу зазначених вище норм, податкова вимога надсилається контролюючим органом виключно у випадку наявності податкового боргу.

Статтею 100 ПК України (в редакції станом на дату укладення, дії, та спливу строку дії наведених договорів про розстрочення грошових зобов`язань позивача) передбачено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу (пункт 100.1).

Відповідно до пункту 129.4. статті 129 ПК України у відповідній редакції пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Пункт 100.1. статті 100 ПК України передбачає, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Отже, відповідно до зазначених норм, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу передбачає сплату платником податків процентів, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Згідно з пунктом 100.2. статті 100 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, користуючись на підставі укладених договорів розстроченням (відстроченням) сплати грошових зобов`язань або податкового боргу, позивач зобов`язаний був сплатити проценти 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України N 574 від 10.10.2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року (далі - Порядок N 574) нарахування процентів розпочинається наступного дня після початку дії розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) та наступного дня після граничного строку сплати чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Нарахування процентів здійснюється у день фактичного погашення розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) (його частини) за весь період користування розстроченням (відстроченням).

Розмір процентів дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу II Кодексу.

Платник податків розраховує суму процентів на розстрочене (відстрочене) грошове зобов`язання (податковий борг) (його частку) самостійно та сплачує її одночасно зі сплатою розстроченої (відстроченої) або чергової частини розстроченої (відстроченої) суми у строки, визначені у відповідному договорі.

Сторонами не заперечується той факт, що позивачем на підставі та у відповідності до укладених між Державною податковою інспекцією у м. Харцизьку ГУ Міндоходів у Донецькій області та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» договорів про розстрочення грошового зобов`язання № 117/1 від 20.05.2019, № 44 від 19.08.2015, № 48 від 19.11.2015, № 2 від 19.02.2016, № 5/05-14-17 від 20.05.2016, № 13/05-14-17 від 19.08.2016 здійснювала оплата розстрочених грошових зобов`язань та сплата відповідних відсотків за користування таким розстроченням.

Відповідно до пункту 11 розділу І вказаного Порядку N 765 за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Згідно з пунктом 1 розділу III Порядку N 765 нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов`язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов`язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Станом на час вчинення відповідачем коригування в ІКП позивача, яке є предметом оскарження у цій справі, діє Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 N 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за N 751/28881 (далі Порядок N 422), який містить спеціальний розділ VI, яким врегульоване відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Главою 3 розділу VI Порядку N 422 передбачена процедура перенесення до ІКП показників, пункт 1 якої містить такі приписи.

Надання розстрочок (відстрочок) грошових зобов`язань (податкового боргу) відображається в ІКП як зменшення суми грошових зобов`язань (податкового боргу) за датою укладання договору про розстрочення (відстрочення).

Для відображення розстрочених (відстрочених) сум грошових зобов`язань (податкового боргу) в ІКП відображається обліковий показник (операція) щодо надання розстрочення (відстрочення) усієї суми розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) згідно з договором про розстрочення (відстрочення).

Відображення в ІКП чергової суми розстрочення (відстрочення) здійснюється шляхом використання облікових показників (операцій) щодо нарахування платежу згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум, передбаченим договором про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) (спеціальним законом або рішенням суду).

Погашення суми розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) здійснюється у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.

При нарахуванні чергової частки розстрочення (відстрочення) сум податкового боргу в ІКП відбувається нарахування пені за несвоєчасну сплату на суму нарахованої частки податкового боргу за період:

з 91-го дня після останнього дня граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом України, і по дату надання розстрочення (відстрочення) податкового боргу (у випадку, коли податковий борг виник в результаті несплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного у поданій ним звітності);

з 1-ого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні, і по дату надання розстрочення (відстрочення) податкового боргу (у випадку, коли податковий борг виник в результаті несплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного органом ДФС).

При погашенні розстрочених (відстрочених) сум у день фактичного погашення розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) (його частини) за весь період користування розстроченням (відстроченням) в ІКП здійснюється нарахування процентів за користування розстроченням (відстроченням).

Нарахування процентів, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 глави 12 розділу II Податкового кодексу України, відображається в ІКП шляхом операцій з нарахувань суми процентів за користування кредитом.

Нарахування процентів розпочинається наступного дня після початку дії розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або наступного дня після граничного строку сплати чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) по день фактичного погашення чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) включно.

У разі дострокового погашення у повному обсязі розстрочених (відстрочених) сум датою реєстрації додаткової угоди до договору в ІКП проводиться:

нарахування розстрочених (відстрочених) сум, строк сплати яких не настав;

нарахування процентів за фактичний строк користування розстроченням (відстроченням);

нарахування пені за несвоєчасну сплату (у разі дострокової сплати розстроченого (відстроченого) податкового боргу);

погашення розстрочених (відстрочених) сум, нарахованих процентів та пені за несвоєчасну сплату (у разі дострокової сплати розстроченого (відстроченого) податкового боргу).

При переведенні платника податків до іншого органу ДФС разом з автоматичною передачею ІКП з попереднього місця обліку платника податків здійснюється автоматична передача журналів відстрочок (розстрочок) шляхом зміни реквізитів журналу в частині кодів регіону, району відповідно до нового місця обліку платника.

Як зазначено вище, листом ДФС України N 12002/7/99-99-17-04-17 від 10.04.2019 р. було вказано про виявлення окремих випадків некоректного нарахування процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу) на підставі статті 100 ПК України, що діяли до 01.01.2017 р. Зазначеним листом було зобов`язано податкові органи нижчого рівня провести інвентаризацію розстрочень (відстрочень) на предмет виявлення некоректно нарахованих процентів за користування цими розстроченнями (відстроченнями). Інвентаризацію за платниками, які змінили місце обліку, а розстрочення надавалися іншим органом ДФС, провести таку інвентаризацію органом ДФС за місцем обліку платника на дату її проведення

За твердженням відповідача на підставі вказаного листа ним було проведено інвентаризацію наданих згідно зі статтею 100 ПК України розстрочень (відстрочень), які діяли у період до 01.01.2017 року, на предмет виявлення некоректного нарахування процентів, факти некоректного нарахування процентів за користування розстроченням було виявлене.

Як на підставу такого некоректного спірного нарахування процентів позивачу, відповідач посилається на некоректну роботу інформаційної системи органів ДФС, внаслідок чого спірні суми процентів своєчасно не нараховані до ІПК позивача, отже, відповідач, вважаючи зазначену суму втратами бюджету, які підлягають безумовному донарахуванню контролюючим органом та сплаті платником податків, 31.05.2019 відобразив донарахування процентів, що виявлені в результаті інвентаризації.

Суд вважає за необхідне повторно наголосити, що згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку відповідності дій відповідача вимогам чинного законодавства під час винесення оскаржуваної податкової вимоги та безпосередньо спірної податкової вимогі, суд зазначає наступне.

Проведення «інвентаризації наданих згідно зі статтею 100 ПК України розстрочень», навіть приймаючи до уваги, що таку інвентаризацію було здійснено на підставі листа ДФС, який є обов`язковим для відповідача, не може, з урахуванням фактичних справи, у даному випадку, слугувати підставою для винесення відповідачем оскаржуваної податкової вимоги, оскільки проведення такого заходу як «інвентаризація» не передбачена нормами ПК України.

Суд повторно зазначає, що податкова вимога надсилається контролюючим органом виключно у випадку наявності податкового боргу, яким, у свою чергу, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), а, грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У той же час, ДФС України, у своєму рішенні від 19.08.2019 № 3975/6/99-99-17-05-15 про результати розгляду скарги позивача від 22.06.2019, як на підставу для відмови у задоволенні скарги позивача на спірну податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу, в частині строків давності (п.п.102.1, 102.2 ст.102 ПК України) посилається на те, що проценти за користування розстроченням (кредитом), у розумінні положень Податкового кодексу України, не вважаються грошовими зобов`язаннями.

Виходячи з правової природи досліджуваних договорів про розстрочення грошових зобов`язань, що врегульовані нормами Податкового кодексу України, приймаючи до уваги той факт, що спірне донарахування процентів за зазначеними договорами здійснено відповідачем поза межами договірних відносин з надання розстрочень позивачу, здійснено не на підставі зазначених договорів в порядку, що визначений договорами, а лише після направлення та опрацювання відповідного листа ДФС України про здійснення «інвентаризації» процентів за договорами розстрочень до 01.01.2017, з урахуванням того, що у кожному з договорів про розстрочень грошових зобов`язань визначений строк дії такого договору із зазначенням конкретної дати, а також те, що спірними діями відповідача відбувся фактичний перегляд в односторонньому порядку умов кожного з договорів щодо розміру процентів, які мали б бути сплачені позивачем замість фактично сплачених у період дії договорів про розстрочення грошових зобов`язань, суд не може констатувати, що відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачений законом, а факт зазначення у спірній податковій вимогі донарахованих процентів, що виявлені інвентаризацією, під виглядом податкового боргу з екологічного податку та надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, з урахуванням обставин, що встановлені судом в цієї адміністративній справі, є, на думку суду, намаганням відповідача надати видимість законності своїм діям, які не повною мірою відповідають вимогам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача про некоректну роботу інформаційної системи органів ДФС, що спричинило не нарахування до інтегрованих карток платника податків спірних сум, суд зазначає, що відповідачем, по-перше, не надано доказів на підтвердження некоректної роботи інформаційної системи органів ДФС (акти, накази про службові розслідування, тощо), та, по-друге, відповідачем суду не надано доказів, виходячи з чого саме на позивача перекладений тягар відповідальності за некоректну роботу інформаційної системи органів ДФС в частині, що стосується досліджуваних судом спірних обставин, а не на вповноважених працівників органів Державної фіскальної служби, у разі, якщо така некоректна робота інформаційної системи органів ДФС дійсно мала місце.

Наведені обставини суд вважає достатніми для прийняття рішення про задоволення позову.

Щодо решти обставин, що зазначені сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, суд надає оцінку всім аргументам учасників справи.

Разом з тим, суд завжди повинен знаходити розумний баланс між вмотивованістю судового рішення як гарантією реалізації принципу верховенства права та часом, витраченим на пошук відповідей на всі без винятку аргументи сторін. Безумовно, сторона, яка подає заяву чи скаргу, зацікавлена, щоб суд у своєму рішенні надав відповідь на кожен аргумент, та це не виключає можливості зловживання такою стороною своїми правами.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) з цього питання виробив практику пошуку відповідного балансу. Так, у ряді його рішень міститься вказівка на те, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен аргумент заявника; ст. 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінювання, що є предметом регулювання, насамперед, національного законодавства та оцінювання національними судами (зокрема, рішення у справі «Суомінеен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97).

У п. 96 рішення у справі «Вагнер та J.M.W.L. проти Люксембургу» (Wagner and J.M.W.L. v. Luxembourg, №76240/01) та у п. 72 рішення у справі «Фабрі проти Франції» (Fabris v. France, №16754/08) ЄСПЛ підкреслив, що навіть якщо суди не зобов`язані викладати мотиви відмови стосовно кожного доводу сторін, вони не звільнені від обов`язку розглядати їх належним чином і надавати оцінку основним наданим доводам. Крім того, якщо ці доводи стосуються прав і свобод, що гарантовані Конвенцією і протоколами до неї, національні суди повинні розглядати їх в обов`язковому порядку і з особливою ретельністю, тому що йдеться про засади принципу субсидіарності.

ЄСПЛ також неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36).

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) проти Вірменії), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожні докази, які є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 19 076, 38 гривень, відповідно до платіжних доручень від 05.09.2019 року № 166430 та № 166431.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 19 076, 38 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 139, 241-252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (місце знаходження: вул. Енергетиків, б. 34, м. Курахове, Донецька область; ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місце знаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області № 73879-43 від 06.06.2019 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області щодо нарахування в інтегрованій картці платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго процентів за користування розстроченням у розмірі 1 011 591 грн. 25 копійок за кодом класифікації бюджету 19010100 екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднених речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю) та у розмірі 4 034 грн. 12 копійок за кодом класифікації доходів бюджету 19010300 надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області здійснити корегування даних в інтегрованій картки платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго шляхом виключення з інтергованої картки платника податків нарахованих процентів за користування розстроченням у розмірі 1 011 591 грн. 25 копійок за кодом класифікації бюджету 19010100 екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднених речовин стаціонарними джерелами забруднення (за винятком викидів в атмосферне повітря двоокису вуглецю) та у розмірі 4 034 грн. 12 копійок за кодом класифікації доходів бюджету 19010300 надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго судовий збір у сумі 19 076 (дев`ятнадцять тисяч сімдесят шість) гривень 38 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 грудня 2019 року.

Рішення буде складено у повному обсязі та підписано 20 грудня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова