Справа № 808/8896/15 (СН/280/6/19)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 808/8896/15 (СН/280/6/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 808/8896/15 (СН/280/6/19) (суддя І інстанції - Новікова І.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (відповідач-2), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (відповідач-3) про скасування наказу, поновлення на посаді, визнання протиправними дій, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень (Том № 1, а.с. 112-116) та заяви про часткову відмову від позову (Том № 1, а.с. 164), просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 434 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо невидачі позивачу трудової книжки у день звільнення та дії щодо направлення позивачу інформаційного листа № 26/5-5473 від 06.11.2015 саме 10.11.2015;

- визнати протиправною бездіяльність Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області щодо не ознайомлення позивача з наказом про звільнення та невидачі позивачу копії цього наказу у день звільнення;

- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області поновити позивача на службі в Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на посаді рівнозначній тій, яку позивач обіймав на день звільнення з органів внутрішніх справ України з 06.11.2015;

- зобов`язати Запорізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області виплатити позивачу компенсацію за вимушений прогул з 06.11.2015 по день фактичного поновлення на службі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі. (Том 1, а.с. 175-177, 225-227)

20 листопада 2018 року, Верховний Суд, посилаючись на ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення у справі, прийняв постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив; постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року скасував, а справу направив на новий розгляд до суд першої інстанції. При цьому Верховний Суд зазначив, що судами не встановлено та не досліджено, зокрема, правомірності винесення наказу про звільнення до закінчення тримісячного строку; поданням ОСОБА_1 в межах даного строку рапорту про бажання проходити службу в лавах національної поліції; виконання відповідачем приписів п. 64 «г» Положення № 114, відповідно до якого звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі; обставин порушення порядку звільнення та видачі трудової книжки позивачу. Також вказав, що не досліджено належним чином того, у який спосіб відбулось (чи відбувається) припинення ГУ МВС (як юридичної особи) та наслідків, які покладає на державу обраний спосіб запровадження змін в організацію діяльності правоохоронних органів.

Під час нового розгляду справи рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року позов задоволений частково.

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 434 о/с «По особовому складу», яким звільнено з 6 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-128792), старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління.

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області з 07 листопада 2015 року.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 та позивач подали апеляційні скарги.

У апеляційній скарзі відповідач-2 просить скасувати оскаржене рішення в частині задоволення у позові та ухвалити нове, яким у позові відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги вказує, що при ухваленні судового рішення суд допустив неправильне тлумачення п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», коли дійшов висновку, що позивач не мала можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення щодо подальшого працевлаштування шляхом згоди на ініціативу керівництва. Суд при цьому посилався на п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ УРСР від 29.07.1991 № 114, згідно з яким звільнення через скорочення штатів допускається при відсутності можливості подальшого використання на службі. Разом з тим, відповідач звертає увагу, що судом не враховано, що ГУМВС у Запорізькій області дійсно не мало жодної можливості використовувати позивача на службі через ліквідацію відповідного органу, в якому вона працювала. Відповідач-2 зазначає, що позивач протягом часу визначеного законом не подав рапорту про своє бажання продовжувати службу в органах поліції, тому у зв`язку зі скорочення штатів, його було звільнено у Запас внутрішніх справ на підставі подання керівника.

У апеляційній скарзі позивач просив скасувати оскаржене рішення в частині відмови у позові про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та ухвалити нове рішення у цій частині, яким позов про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги вказує, що відмовляючи у позові в частині про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сума отриманих доходів під час вимушеного прогулу перевищує суму коштів, які позивач має отримати у зв`язку із поновленням на попередній посаді, оскільки не відповідає правовій позиції Великої палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 у справі № 826/808/16, та, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, повинна бути врахована.

У частині задоволення позову рішення суду позивачем не оскаржено.

Відзиви на апеляційні скарги до суду не надходили, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 з січня 2007 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

З червня 2015 року ОСОБА_1 працював на посаді старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій області та мав спеціальне звання капітана міліції.

Наказом ГУ МВС України в Запорізькій області №434 о/с від 05.11.2015 «По особовому складу», згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (Том № 1, а.с. 57)

Вважаючи наказ про звільнення його зі служби протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування та поновлення на службі у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на посаді рівнозначній тій, яку він обіймав на день звільнення з органів внутрішніх справ України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів пропонування позивачу посад, як того вимагає п. 9 Розділу ХІ Перехідних положень ЗУ «Про Національну поліцію», відтак ГУ МВС у Запорізькій області протиправно винесено наказ про звільнення позивача зі служби. При цьому, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на службі в тому органі, з якого його було звільнено, відтак судом не було задоволено вимог позивача про поновлення його на роботі в органах Національної поліції. Також дійшов висновку, що кошти за вимушений прогул стягненню не підлягають, оскільки сума отриманих доходів під час вимушеного прогулу перевищує суму коштів, які позивач має отримати у зв`язку із поновленням на попередній посаді.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Як зазначалось вище, у апеляційному порядку Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування наказу від 05.11.2015 № 434 о/с про звільнення позивача у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) та поновлення його на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області з 07 листопада 2015 року, а позивач оскаржує таке рішення в частині відмови у позові про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сфера трудових відносин всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини врегульована Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 (далі - Положення №114).

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірних відносин та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Відповідно до ст. 1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто, позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу Закону, що і не заперечується учасниками справи.

Працевлаштування працівника в новоутвореній установі не передбачено вказаним Законом як обов`язок роботодавця.

Разом з тим, приписами п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом № 580-VІІІ передбачено право вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З наведеного вбачається, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за умови виявлення ними відповідного бажання, у спосіб та у строки, визначені п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Оскільки Закон України від 02.07.2015 № 580-VIІI "Про Національну поліцію" опубліковано в газеті "Голос України" 06.08.2015, трьох місячний термін для виявлення працівниками міліції бажання проходити службу в поліції сплинув 6 листопада 2015 року.

Приймаючи рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ (наказ від 05.11.2015 № 434 о/с) Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області виходило з того, що позивач, як співробітник міліції, до 6 листопада 2015 року (три місяці з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію») не виявив бажання проходити подальшу службу в новоутворених органах Національної поліції, оскільки рапорту про своє бажання проходити службу в поліції не подавав.

Не погоджуючись з таким рішенням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області та обґрунтуваннями, які йому слугували, позивач у позові вказав, що він виявив бажання проходити подальшу службу в органах новоутвореної Національної поліції шляхом направлення 6 листопада 2015 року засобами поштового зв`язку відповідного рапорту.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копію накладної № 0010409 кур`єрської служби «СмартПост», відповідно до якої відправником є ОСОБА_1 , адреса відправника: АДРЕСА_1; одержувач - ГУ МВС у Запорізькій області, адреса одержувача: м. Запоріжжя, вул. Матросова, 2А; у графі "Опис вкладення" вказано «Заява про вступ до поліції». Датою отримання кур`єром цього відправлення зазначено 6 листопада 2015 року, а отримання одержувачем - 20 листопада 2015 року о 15:50. (Том № 1, а.с. 28).

Тобто кур`єрська служба із міста Запоріжжя у місто Запоріжжя доставляла рапорт позивача 14 днів.

Проте, ця обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції і ним не перевірялась.

Враховуючи те, що підставою прийняття спірного наказу стало неподання позивачем до 6 листопада 2015 року заяви про бажання проходити подальшу службу в органах Національної поліції, апеляційний суд при підготовці справи до розгляду дійшов висновку про необхідність з`ясування обставин подання ОСОБА_1 в межах даного строку відповідного рапорту, оскільки вказана обставина має суттєве значення для вирішення справи.

У зв`язку з цим, Третій апеляційний адміністративний суд, ухвалою від 24 вересня 2019 року, звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартпост" (кур`єрська служба) про зобов`язання надати суду відомості про рух поштового відправлення за номером накладної 0010409, зокрема щодо дати подання відправником; прізвище кур`єра; дати вручення одержувачу; повернення повідомлення про вручення відправнику тощо.

На виконання вказаної ухвали апеляційного суду, від директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Смартпост" надійшов лист, в якому останній вказав, що Товариство надавало послуги виключно юридичним особам та фізичним особам-підприємцям на основі договірних відносин, з оплатою в безготівковій формі на рахунок підприємства згідно рахунку. Активну діяльність підприємство припинило в липні-серпні 2015 року. Проте для надання суду правдивих і об`єктивних даних було проведено внутрішню перевірку, за результатом якої виявлено, що накладна під номером 0010409 відсутня в реєстрі накладних, та послуги, вказані в ухвалі суду не надавалися.

Оскільки ТОВ "Смартпост" кур`єрські послуги з доставки кореспонденції за накладною 0010409, яку позивач надав суду в якості доказу, не надавались, то суд приходить до висновку, що позивачем рапорт про бажання проходження служби поданий 20 листопада 2015 року, тобто після спливу строку на подання таких заяв, передбаченого п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Отже, позивач у визначений вказаним пунктом строк не скористався наданим йому Законом № 580-VІІІ правом на подання заяви про прийняття на службу до поліції, тобто в розумінні цього Закону не надав згоди на проходження служби в поліції.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

У зв`язку з цим відповідач мав право з 6 листопада 2015 року звільнити позивача, оскільки останній не подав заяву про прийняття на службу до поліції.

Також, позивач посилається на те, що відповідачем-2 в порушення пп. «г» п. 64 Положення № 114 не встановлено відсутності можливості подальшого його використання на службі.

Дійсно відповідно до пп. "г" п. 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Проте, слід зауважити, що постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 ліквідовано як юридичні особи територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, в тому числі Запорізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області перебувають в стані припинення, за рішенням засновників. (Том № 1, а.с. 59)

Наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про організаційно штатні питання" від 06.11.2015 № 1388 скорочені всі штати ГУМВС України в Запорізькій області. (Том № 1, а.с.67)

Апеляційний суд зауважує, що одним з видів змін в організації виробництва, праці є ліквідація підприємства, установи, організації. Ліквідація логічно пов`язана із скороченням чисельності і штату працівників. У разі ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується. Ліквідація - це така форма припинення юридичної особи, за якої припиняються її права та обов`язки, тобто вона знімається з реєстрації в усіх фондах та організаціях. Отже, у випадку повної ліквідації чисельність працівників скорочується, а весь штат працівників ліквідується, крім працівників, відносно яких діють обмеження на звільнення, тобто, пряма заборона на звільнення перелічених працівників, обумовлена в Законі.

Стосовно позивача судом не встановлено обмежень, які б перешкоджали відповідачу-2 приймати рішення про його звільнення через скорочення штатів.

Крім цього, інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці подана ГУМВС України в Запорізькій області 07.09.2015 (Том № 1, а.с. 61-66).

За таких обставин, враховуючи процес ліквідації органів міліції, відсутність волевиявлення позивача з приводу проходження служби в поліції, та прямо передбачених обмежень щодо звільнення позивача через скорочення штатів, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач-2 не зобов`язаний був розглядати можливість подальшого використання позивача на службі.

Звільнення осіб, які упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону № 580 не виявили бажання проходити службу в поліції, прямо передбачено приписами пунктів 9 та 10 Розділу XIПрикінцеві та перехідні положення Закону № 580, а тому відповідач не повинен був пропонувати позивачу будь-яких посад.

За змістом Витягу з Наказу ГУ МВС України в Запорізькій області від 05.11.2015 за № 434о/с « Згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити, з 6 листопада 2015 року у запас Збройних Сил: за п.64 г (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління, з виплатою компенсації за 29 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 13 років 03 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 14 років 07 місяців 05 днів. Виплатити йому премію за останньою посадою за період з 01 листопада до 06 листопада 2015 року у розмірі 84,4%. Підстава: подання в.о. начальника Ленінського РВ ЗМУ від 05.11.2015 року.» (Том № 1, а.с. 57).

Як видно з подання в.о. начальника Ленінського РВ ЗМУ від 05.11.2015, позивач підлягає звільненню як особа щодо якої відсутні відомості щодо працевлаштування в органах Національної поліції.

Отже, враховуючи те, що протягом визначеного Законом України "Про Національну поліцію" тримісячного строку від дня опублікування цього Закону, що є попередженням про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, позивач не прийнятий на службу в поліцію, встановлення апеляційним судом обставин, які підтверджують відсутність подачі останнім до 6 листопада 2015 року відповідного рапорту, який підтверджує виявлення ним бажання проходити службу в поліції, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення, як це передбачено пунктами 8-11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", прийнятий правомірно, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За вказаних обставин, судова колегія приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позов про визнання протиправним та скасування наказу № 434 о/с від 05.11.2015 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, відтак і похідні від нього вимоги позову про поновлення на посаді.

Суд першої інстанції уваги на зазначені вище обставини не звернув і помилково у позов у цій частині задовольнив.

Оскільки підстав для скасування оскарженого позивачем наказу про звільнення та поновлення на посаді, судом не встановлено, відсутні і підстави для задоволення позову про зобов`язання відповідачів виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасовання наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 434 о/с «По особовому складу» та поновлення позивача на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області з 07 листопада 2015 року з прийняттям нової постанови про відмову у позові в цій частині, а у решті рішення суду залишити без змін.

У зв`язку з цим, ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишає без задоволення.

Оскільки справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статями 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 808/8896/15 (СН/280/6/19) скасувати в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області від 05.11.2015 № 434 о/с «По особовому складу», яким звільнено з 6 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-128792), старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління та поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ленінського районного відділу Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області з 7 листопада 2015 року та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у позові в цій частині.

У решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 808/8896/15 (СН/280/6/19) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко