Справа № 540/939/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/939/19

Категорія:108060200 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Час і місце ухвалення: 11:10, м. Херсон

Дата складання повного тексту: 12.07.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі АТ "ХТЕЦ") звернулося до суду з позовом до Виконавчого комітет у Херсонської міської ради (далі ВК ХМР), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування року) п.1.3 рішення (протоколу) постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення від 08 листопада 2018 року в частині надання ОСОБА_1 дозволу на відключення від мереж ЦО та влаштування індивідуальної системи опалення у кв. 45 по АДРЕСА_1 та в частині зобов`язання ОСОБА_1 виконати будівельно-монтажні роботи та здійснити замовлення проектної документації (далі п.1.3 протоколу).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що п.1.3 протоколу прийнято відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства у сфері теплопостачання. Зокрема, Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 06 листопада 2007 року №169 до Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 06 листопада 2007 року №169 (далі Порядок №169) були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень. Так, відповідно до положень Порядку №169 при відмові споживачів від централізованого теплопостачання для вирішення питання відключення житлового будинку від мереж централізованого опалення його власник повинен звернутися до комісії з відповідною письмовою заявою, до якої додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи ЦО з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Необхідною умовою для прийняття Комісією рішення про відключення багатоквартирного будинку від мереж ЦО і ГВП є наявність протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у п.п.2.1 та 2.2 Порядку №169.

Оскільки підтриманого всіма власниками рішення про відключення будинку від системи ЦО з улаштуванням індивідуального опалення до Комісії не було надано, підстав для задоволення заяви третьої особи у Комісії не було.

Крім того, згідно з вимогами відповідних державних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Відключення окремих квартир по стояку призводить до розбалансування гідравлічного режиму роботи внутрішньобудинкової системи опалення, перерозподілу теплоносія, що є причиною зменшення подачі теплоносія на інші стояки і, внаслідок цього, скарг споживачів на незадовільне опалення. Також, процес доставки теплоносія до житлового будинку пов`язаний із технологічними витратами його температури, які залишаються незмінними незалежно від кількості абонентів у будинку. У випадку зменшення кількості абонентів, вартість послуги з опалення відповідно мала б збільшитись, що також є неможливим в умовах державного регулювання тарифу на послуги теплопостачання. Тобто, без відповідного коригування тарифу, AT "ХТЕЦ" зазнаватиме фінансових втрат, що порушить її законний господарський інтерес. Згідно приписів ЦК України система опалення відноситься до сантехнічного обладнання і належить мешканцям на праві спільної сумісної власності, якщо вона обслуговує більше однієї квартири, а її зміна порушує права інших співвласників. Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправним та скасувати п. 1.3 протоколу.

Відповідач позов не визнав, 31 травня 2019 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими. Зазначає, що п.2.3 Порядку №212 визначено, що підставою для відмови у наданні дозволу на відключення об`єкта відокремлення є неможливість забезпечення, у разі відключення об`єкта відокремлення, безперебійної роботи інженерного обладнання сусідніх будинків (секції, під`їзду) або їх окремих приміщень згідно з висновком теплопостачальної організації. Крім того, до Комісії, з метою відключення від мереж ЦО та ГВП, звернулися власники квартир 41, 45, 65 буд. АДРЕСА_1 . В даному будинку є 72 квартири. З них з централізованим опаленням 34 квартир, відключено - 38 квартир. Відсоток відключених квартир від ЦО становить 52%. По стояку квартири № 45 - відключені квартири № № 37, 49, 53, 57, 61 , 69, опалюються по стояку квартири № № 41, 45 , 65. Дана інформація також відображена у порядку денному засідання Комісії, яке було призначено на 08 листопада 2018 року. Висновку про неможливість відключення квартир №№ 41, 45, 65 у житловому будинку АДРЕСА_1 від ЦО позивачем до Комісії не надавалося.

Також відповідач зазначає, що 09 листопада 2017 року прийнято Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII (далі Закон України №2189-VIII), відповідно до п.1 Прикінцевих положень зазначеного Закону, він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01 травня 2019 року, крім окремих норм, визначених цим пунктом. З урахуванням дати публікації Закону України №2189-VIII він набрав чинності 10 грудня 2017 року.

За адресою АДРЕСА_1 була відключена від ЦО квартира № 57 на підставі дозволу, наданого Комісією 19 червня 2017 року.

Таким чином, надання одній особі дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП та не надання такого права іншій особі у тому ж приміщенні (багатоквартирному будинку, за наявності 72 квартир, з яких відключено 38) є порушенням Конституції України, оскільки ст. 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, а відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Третя особа ОСОБА_1 11 червня 2019 року надала пояснення суду першої інстанції щодо позову. Посилається на п.7 Прикінцевих положень Закону України №2189-VIII. Також зазначає, що лише 35 із 72 власників квартир є споживачами послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ "Херсонська ТЕЦ" (48,6%). Кількість квартир та приміщень, які відокремлені (відключені) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_1 становить не менше, ніж 50%, отже, рішення про відключення квартири від мереж ЦО та ГВП приймається виключно власником і не може бути обмежене іншою фізичною або юридичною особою.

13 червня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що згідно п.2.2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі Порядок №4) невиконання умов, визначених у п.п.2.1 та 2.2 цього Порядку є підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП. Жодного протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП чи-то рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення заявником до Комісії подано не було. З прийнятого відповідачем рішення не вбачається, що ним перевірялось дотримання вимог п.26 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила №630), які надають право та можливість відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. За таких обставин, Комісія не мала законних підстав приймати рішення про надання дозволу на відключення квартири, оскільки таке питання виходить за межі її компетенції, та крім цього очевидним є порушення процедури розгляду такого питання з огляду на склад поданих заявником документів, зміст та стан виконання Міської програми "Схема теплопостачання міста Херсона на 2011- 2020 роки".

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "ХТЕЦ" ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених у п.п.2.1, 2.2 Порядку №4. Оскільки підтриманого всіма власниками рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення до Комісії не було надано, підстав для задоволення заяви третьої особи у комісії не було; Порядок №4 має вищу юридичну силу над Порядком №212;

- відповідно до п.26 Правил №630 від 21 липня 2005 року, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. У випадку відключення окремого споживача (квартири від централізованого опалення система опалення усього будинку потребуватиме перебалансування з метою дотримання нормативних показників тиску та температури теплоносія, та з метою самої можливості безпечного теплопостачання будинку, для чого необхідна закупівля та встановлення додаткового технологічного обладнання, витрати на що не закладені в тариф на опалення, який в свою чергу є державно регульованою ціною;

- відповідно до п.12. ч.1 ст. 7 Закону України №2189-VIII, споживач має право: у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Те саме положення міститься і п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2189-VIII, а саме: власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення. Згідно Порядку №4, передбачено можливість відключення лише усього будинку в цілому, яким визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення, та не передбачено можливість відключення окремих квартир.

У відзиві ВК ХМР на апеляційну скаргу вказується, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити його без змін.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги АТ "ХТЕЦ", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

АТ "ХТЕЦ" створене Міністерством палива та енергетики України відповідно до Указу Президента України від 15 червня 1993 року №210 "Про корпоратизацію підприємств". Метою діяльності позивача є виробництво та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до статуту позивача, останній надає фізичним та юридичним особам м. Херсона наступні послуги: постачання теплової енергії, підігрів води.

ВК ХМР прийнято рішення від 19 серпня 2014 року №212 "Про утворення постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення".

08 листопада 2018 року на засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуального джерела опалення вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної системи теплопостачання квартири № 45 по АДРЕСА_1 , а також зобов`язано ОСОБА_1 виконати будівельно-монтажні роботи у міжопалювальний період, здійснити замовлення проектної документації та виконання відповідних робіт у виконавця, який має на це відповідні дозвільні документи (сертифікат, ліценція). Вказане рішення (п. 1.3 протоколу) оформлене витягом з протоколу від 08 листопада 2018 року.

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ "ХТЕЦ" з заявою щодо надання технічних умов на відключення належної їй квартири від централізованого опалення.

Відповідно до листа АТ "ХТЕЦ" від 04 грудня 2018 року №06-2/2326 ОСОБА_1 повідомлено про те, що рішення про відключення будинку від системи ЦО з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками.

Вважаючи п. 1.3 протоколу постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення від 08 листопада 2018 року протиправним, АТ "ХТЕЦ" звернулося до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що 35 із 72 власників квартир є споживачами послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ "ХТЕЦ", отже, відповідно до п.7 Закону України №2189-VIII, що діє з 10 грудня 2017 року, можливе відключення квартири від мереж ЦО та централізованого постачання гарячої води та влаштувати систему індивідуального теплопостачання, оскільки у багатоквартирному будинку, на день набрання чинності цим Законом, не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж ЦО та централізованого постачання гарячої води.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 316, 319, 383 ЦК України, п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч.1 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом Української РСР, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон України №2189-VIII), Законом України "Про теплопостачання" та іншими нормативними актами.

Так, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" до прав споживача теплової енергії відноситься право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це неможливо за існуючими технічними умовами. Цією ж статтею визначено, що захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів", держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції. Тобто, дії постачальника послуг, що перешкоджають споживачу здійснити вільний вибір продукції є протиправним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає та враховує наступне.

19 серпня 2014 року ВК ХМР прийнято рішення №212 "Про утворення постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення індивідуального джерела опалення".

08 листопада 2018 року на засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуального джерела опалення вирішено надати дозвіл ОСОБА_1 на відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування індивідуальної системи теплопостачання квартири кв . 45 по АДРЕСА_1 , а також зобов`язано ОСОБА_1 виконати будівельно-монтажні роботи у міжопалювальний період, здійснити замовлення проектної документації та виконання відповідних робіт у виконавця, який має на це відповідні дозвільні документи (сертифікат, ліценція).

Вказане рішення (п. 1.3 протоколу) оформлене протоколом від 08 листопада 2018 року.

Відповідно до пп.12, 13 ч.1 ст. 7 Закону України №2189-VIII споживач має право, зокрема: у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приписами ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Крім того, ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач теплової енергії має право, серед іншого, на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, у разі виконання ним своїх зобов`язань відповідно до договору; приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів та стандартів.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до пп.24, 25 Правил №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що чинним законодавством України передбачено право споживачів відмовитись від отримання послуг з ЦО та постачання гарячої води, а відключення від мереж ЦО та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, та у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил №630).

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (втратив чинність, але регулював спірні правовідносини на момент їх виникнення), який визначав процедуру відключення від мереж ЦО та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП (п. 1.1 Порядку).

За приписами п. 2.1 Порядку №4, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до п. 2.2.3 цього Порядку №4, якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк.

З наведеного вбачається, що Порядок №4 регулює процедуру розгляду заяв про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише будинків в цілому, натомість, порядок та процедура відключення окремих квартир від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води ним не встановлений.

Разом з цим, з 10 грудня 2017 набрав чинності Закон України №2189-VIII, відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Крім того, реалізація права власності на квартиру охоплює і право обирати спосіб її опалення та гарячого водопостачання: з допомогою централізованої чи індивідуальної мережі. Споживач має право вільно, без надмірного втручання держави та органів місцевого самоврядування, влаштовувати своє життя, зокрема, забезпечувати належну і достатню якість свого житла і умов проживання у ньому, або ж забезпечувати належні умови функціонування офісних приміщень, які належать йому на праві приватної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири кв . 45 по АДРЕСА_1 , тобто є власником окремого приміщення (квартири) у багатоквартирному будинку.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що більшість квартир у будинку по АДРЕСА_1 відключена від послуг з ЦО та ГВП, які надає АТ "ХТЕЦ".

На підставі викладеного, беручі до уваги, що оскільки більше половини квартир у будинку відокремлено (відключено) від мереж ЦО та централізованого постачання гарячої води, надання Комісією дозволу ОСОБА_1 на відключення від мереж ЦО та влаштування індивідуальної системи опалення у кв. 45 по АДРЕСА_1 прийнято в межах наданих повноважень та у відповідності до діючого законодавства.

Доводи апелянта про необхідність перевірки технічної можливості відключення квартири третьої особи у відповідності до затвердженої схеми теплопостачання, на думку судової колегії, спростовується наступним.

Згідно п.26 Правил №630 відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

За обставинами справи, на момент звернення ОСОБА_1 до Комісії в багатоквартирному будинку по АДРЕСА_1 з ЦО перебувало 34 квартири, з індивідуальним опаленням 38 квартир. По стояку квартири 45 відключені квартири по АДРЕСА_1 №№ 37, 49, 53, 57, 61, 69, а опалюються квартири №№41, 45, 65.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, судова колегія враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Судова колегія також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; п.29).

Вимогами ч.1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних Законів України, КАС України та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Рішення суб`єктів владних повноважень, враховуючи ст. 2 КАС України, повинні бути прийняті на підставі та у відповідності із Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, п.2 ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.