Справа № 160/10045/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
16.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії в зв`язку з втратою годувальника за померлим ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію в зв`язку з втратою годувальника за померлим ОСОБА_2 для настання права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 21.10.2018 року, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2019 року позивач звернулася до відповідача з заявою та відповідними документами для переведення пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листом від 05.08.2019 року за № 207/03.22-19 відповідачем було відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з втратою годувальника, оскільки позивач не перебувала у шлюбі з померлим ОСОБА_2 . При цьому позивач зазначає, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 14.04.1972 року, який у подальшому було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 13.09.2004 року зроблено запис № 65. Від шлюбу дітей не було. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу проживала з ОСОБА_2 як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки один одного. Проживали за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 року по справі № 185/10428/18 встановлений факт проживання однією сім`єю без шлюбу позивача, 2007 року по 20.10.2018 року з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Окрім того, позивач зазначає, що довідкою від 22.11.2018 року № 19, виданою головою правління ОСББ «Верстатобудівників, 7», підтверджено спільне проживання з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю за однією адресою до моменту його смерті. Також, позивач наголошує, що пенсія її чоловіка була постійним і основним джерелом засобів до існування сім`ї, тобто позивач в повній мірі перебувала на утриманні померлого чоловіка.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також звільнено позивача від сплати судового збору. Окрім того, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.

У встановлений судом строк, відповідач заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що відповідно до ст. 36 Закону пенсія у зв`язку втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був необхідний йому для призначення пенсії. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

У цій статті визначені умови за яких членам сім`ї, зазначеним у її другій частині призначаються пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Зміст цих норм вказує на те, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять посилань, згідно до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника, можна відносити осіб за іншими критеріями визначення поняття сім`ї, як-то спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

Вжиті в Законі поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Отже, як зазначає відповідач, виходячи з норм пенсійного законодавства, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка та чоловік, які разом проживають однією сім`єю без шлюбу, не належать.

Встановлення в судовому порядку факу проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу не змінює правове становище неодруженої сімейної пари на подружню, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, відповідач посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-615а14 та Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 року № 235/1388/15-а.

14.11.2019 року позивачем до суду надано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач посилається на п. 1.16 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду. Тобто, одним із документів, що засвідчує родинні стосунки, є рішення суду яке було подано позивачем до відповідача.

Таким чином, як зазначає позивач, вона як член сім`ї померлого годувальника, яка перебувала на його утриманні має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійною справою копія якої міститься в матеріалах справи.

Позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , копія якого міститься в матеріалах справи.

Листом від 15.08.2019 року № 207/03.22-19 «Про відмову в призначенні пенсії» позивача повідомлено, що останній відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, судом встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 року № 185/10428/18 встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2007 року по 20 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), відповідно до статті 5 якого цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим законом визначаються, зокрема, принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення визначаються, виключно, законами про пенсійне забезпечення.

Статтею 36 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

У цій статті визначені умови, за яких членам сім`ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм убачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил (велінь), згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

Ужиті в Законі № 1058-IV поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя. За частиною першою статті 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 21 СК проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.

Ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою.

У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без шлюбу, не належать.

Як встановлено судом, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 року № 185/10428/18 встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2007 року по 20 жовтня 2018 року з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з тим, вказаним рішенням не встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що у розумінні пункту 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка та чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали однією сім`єю без шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, і після смерті того з них, хто за життя утримував другого, той, хто залишився жити, не набуває права на призначення йому пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-615а14 та в постанові Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 року у справі № 235/1388/15-а.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та задоволенням клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 133 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25.11.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька