Справа № 420/5889/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5889/18
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алвас" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018р. ТОВ "Алвас" звернулося в суд із позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 4.09.2018р. за №, №..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 23.07.2018р. по 3.08.2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Алвас" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р..

За результатами перевірки 10.08.2018р. складено Акт перевірки за №1701/15-32-14-07/238567030, у висновках якого встановлено порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44. п.п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 909 810грн., а також порушено п.44.1, 44.2 ст.44, п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 283 206грн., та порушено п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291 367грн..

На підставі встановлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області 4.09.2018р. прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким ТОВ "Алвас" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 354 008грн., в тому числі 283 206грн. за податковим зобов`язанням та 70 802грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та податкове повідомлення-рішення за №, яким ТОВ "Алвас" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 291 367грн..

Товариство не погоджується із вказаними рішенням та зазначає, що у нього наявні всі документальні підтвердження розміру податкових зобов`язань, у зв`язку з чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області за № від 4.09.2018р. та за № від 4.09.2018р..

Стягнуто з ГУ ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТОВ "Алвас" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 9 860,63грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані рішення діяв з порушенням норм податкового законодавства України, оскільки не надав належну оцінку первинним документам податкового та бухгалтерського обліку, які були надані платником податку і які підтверджують реальність господарських операцій між ним та його контрагентом.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з липня по серпень 2018р. посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Алвас» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р. тривалістю 10 робочих днів.

За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС в Одеській області 10.08.2018р. складено акт перевірки за №1701/15-32-14-07/238567030 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Алвас» з питань податкового законодавства, за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р., валютного за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 1.01.2015р. по 31.03.2018р.", у висновках якого встановлено порушення вимог:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44. п.п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено суму податку на прибуток, яка підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 909 810грн.;

- п.44.1, 44.2 ст.44, п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено суму з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 283 206грн.;

- п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, на загальну суму 291 367грн..

На підставі встановлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області 4.09.2018р. прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за №, яким ТОВ "Алвас" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 354 008грн., в тому числі 283 206грн. за податковим зобов`язанням та 70 802грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за №, яким ТОВ "Алвас" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 291 367грн..

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС в Одеській області, ТОВ "Алвас" звернулося із скаргою до ДФС України, за результатами розгляду якої 5.11.2018р. прийнято рішення за №35978/6/99-99-11-01-01-25, яким оскаржувані податкові повідомлення залишено без змін, а скарга без задоволення.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки ДФС про те, що надані первинні документи податкового та бухгалтерського обліку не підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ "ОСКАР СВ".

Перевіряючи правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, з урахуванням підстав, з якими позивач пов`язує їх незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Податковим Кодексом України, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Господарським Кодексом України,

За правилами ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Як визначено в ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

За правилами п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Господарський Кодекс України також визначає поняття господарської діяльності, та вказує, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч.2 ст.3 ГК України).

Що стосується договірних відносин суб`єктів господарювання, то у відповідності до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).

Отже, господарським та цивільним законодавством визначені загальні положення та вимоги до договору купівлі-продажу, і порядок визначення вартості наданих послуг за цим договором.

Як вбачається із матеріалів справи, що між ТОВ "Алвас" та ТОВ "ОСКАР СВ" укладено договори на поставку нафтопродуктів за №05-31СВ від 27.05.2015р. та за №01-01/СВ від 5.01.2017р..

У відповідності до вказаних договорів купівлі-продажу, ТОВ «Алвас» придбало у ТОВ "ОСКАР СВ" нафтопродукти (бензин).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ТОВ "Алвас" на підтвердження виконання умов договорів поставки за №05-31СВ від 27.05.2015р. та за №0101/1СВ від 5.01.2017р. надано: рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні на підпуск нафтопродуктів, меморіальний ордер, реєстри платіжних документів, картки рахунків, акт взаємних розрахунків, довідки про рух товару, сертифікати відповідностей (т.1 а.с.75-154).

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що договори між ТОВ "Алвас" та ТОВ "ОСКАР СВ" укладені у відповідності до наведених норм, а тому є законними та такими, що підтверджують факт господарської діяльності позивача з постачальником.

Також, судова колегія звертає увагу, що вказані договори, укладені між позивачем та контрагентами є чинними та ніким не скасовані.

Що стосується податкового обліку, то за правилами п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Як визначено в п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, вищенаведені норми податкового законодавства визначають, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних помножень.

Відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням викладених принципів, на підтвердження виконання умов договору за №05-31/СВ від 27.05.2019р. про поставку товару (бензин неетильований, марка АИ-92-К5 клас бензину 5; бензин автомобільний підвищеної якості А-92-Євро вид ІІ клас С; бензин автомобільний А-92 ФОРСАЖ; бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин неетильований А-92-Евро 5 Е5) до перевірки та матеріалів справи надано накладні за №№ПН-0000042 від 29.05.2015р., ПН-0000047 від 22.06.2015р., ПН-0000057 від 8.07.2015р., ПН-0000076 від 20.06.2015р., ПН-0000086 від 3.09.2015р., ПН-0000093 від 14.09.2015р., ПН-0000122 від 3.11.2015р., ПН-0000157 від 19.10.2016р., ПН-0000191 від 27.12.2016р. та податкові накладні за №33 від 28.05.2015р., №37 від 29.05.2015р., №35 від 22.06.2015р., №16 від 8.07.2015р., №44 від 20.08.2015р., №8 від 1.09.2015р., №11 від 3.09.2015р., №33 від 14.09.2015р., №2 від 3.11.2015р., №16 від 19.10.2016р., №80 від 27.12.2016р. на загальну суму 2 749 511,9грн., ПДВ 549 902,38грн..

На підтвердження виконання умов договору за №01-01/1СВ від 5.01.2017р. щодо постачання нафтопродуктів (бензин автомобільний неетильований АИ-92-К5-Евро; бензин автомобільний А-92-Євро5-Е5; бензин АИ-92-К5 Євро) до перевірки та матеріалів справи надано накладні за №№ПН-0000008 від 9.02.2017р., ПН-0000010 від 14.02.2017р., ПН-0000036 від 25.04.2017р., ПН-0000039 від 10.05.2017р., ПН-0000045 від 22.05.2017р., ПН-0000066 від 30.06.2017р., ПН-0000079 від 27.07.2017р., ПН-0000146 від 11.12.2017р., ПН-0000011 від 9.02.2018р., податкові накладні за №3 від 9.02.2017р., №18 від 14.02.2017р., №55 від 24.04.2017р., №7 від 10.05.2017р., №33 від 22.05.2017р., №82 від 30.06.2017р., №50 від 27.07.2017р., №26 від 11.12.2017р., №12 від 9.02.2018р. на загальну суму 1 462 572,1грн., ПДВ 292 514,42грн..

Також, апеляційний суд зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2019р. по справі за №420/5888/18 за адміністративним позовом ТОВ "Алвас" до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 4.09.2018р. адміністративний позов Товариства задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області за № від 4.09.2018р..

Вказаним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2019р. по справі №420/5888/18 встановлено, що укладені договори між ТОВ "Алвас" та ТОВ "Оскар-СВ" опосередковувалися реальним виконанням операцій, які підтверджені документами первинного обліку, які відповідають вимогам законодавства, крім того даним рішенням зазначено, що встановлені судом в ході судового розгляду фактичні обставини об`єктивно засвідчують правомірність формування позивачем податкових зобов`язань по господарським операціям із контрагентом, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по видатковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

При цьому, в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019р. по справі за №420/5888/18 встановлено, що первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності. Вказане рішення набрало законної сили.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що надані товариством первинні документи податкового та бухгалтерського обліку підтверджують реальність господарських операцій, оскільки обставини, встановлені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2019р. по справі за №420/5888/18, відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, не доказуються при розгляді даної справи.

Судова колегія вважає за необхідне також зазначити, що матеріали справи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент і допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Що стосується належного оформлення первинних документів, то судова колегія зазначає, що у відповідності до правової позиції ВСУ (постанова від 27.03.2012р. по справі за №21-737во10) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Вказана правова позиція висловлена і в Постановах ВСУ по справах за №21-1536а15 від 22.09.2015р., за №21-1359а15 від 27.10.2015р., за №21-2430а15 від 22.11.2016р..

Під час з`ясування обставин по справі в суді апеляційної інстанції, податковим органом не встановлено та не доведено в судовому порядку нікчемність договорів купівлі-продажу, на підставі яких були виконанні роботи з поставки товарів та не встановлена їх недостовірність чи суперечність.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011р. в адміністративній справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Крім того, судова колегія звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9.01.2007р., про порушення Україною ст.1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».

Так, у п.37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов`язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».

Відповідно до п.38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ТОВ "Алвас" та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій з ТОВ "ОСКАР СВ", а податковим органом не доведено протилежне.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019р. залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, ) на користь Державної судової адміністрації України (рахунок отримувача коштів УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача №UA6081007; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 14 790,95грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 грудня 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв