Справа № 120/966/19-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2019 року

Київ

справа №120/966/19-а

адміністративне провадження №К/9901/34121/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу за період з 19 липня 2017 року до прийняття рішення у справі.

Вінницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 6 червня 2019 року позов задовольнив, а саме:

- стягнув з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) втрачений за час вимушеного прогулу з 19 серпня 2017 року до 6 червня 2019 року в сумі 330 933,29 грн з відрахуванням загальнообов`язкових до сплати платежів.

Вказане рішення Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 31 жовтня 2019 року залишив без змін.

В своїй касаційній скарзі Міністерства оборони України просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року, а позовну заяву залишити без розгляду.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху.

Згідно з частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Проте, матеріали касаційної скарги, що надійшли до суду, не містять документа про сплату судового збору. Натомість, скаржник просить врахувати майновий стан Міністерства оборони України і відстрочити сплату судового збору.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може звільнити повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк та перелік суб`єктів, до яких такі умови застосовуються, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Так, суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вищезазначені умови, за наявності яких можливо було б відстрочити сплату судового збору у скаржника відсутні.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Крім того, суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією з основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку з цим обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява № 26746/05, п. 108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову майнового характеру, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" (чинному на час звернення позивача до суду) станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921 грн.

Отже, Міністерства оборони України за подання касаційної скарги на судове рішення у спорі з вимогою майнового характеру має сплатити 6 618,66 грн судового збору (330 933,29 грн х 1% х 200%).

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 248, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 6 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Південне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду