Справа № 620/2148/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2148/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ананка І.І.,

представника відповідачів Дмітрієва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (повний текст виготовлено 30.09.2019, суддя Клопот С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича про визнання протиправним пункту наказу, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича, в якому просив визнати протиправним пункт 4 наказу Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося за порушення, щодо дій (бездіяльності) які не входять до посадових обов`язків позивача, оскільки, акту перевірки вбачається, що виявлені порушення з питань служби пального та мастильних матеріалів у підрозділах військової частини НОМЕР_1 виникли у період виконання підрозділами завдань за призначеннями у ООС в період з серпня 2018 року по березень 2019 року, при цьому військова частина НОМЕР_1 , під час виконання завдань у ООС, була підпорядкована Командуванню ООС, не підпорядковувалась оперативному командуванню «Північ» і відповідно, позивач не міг здійснювати свої функціональні обов`язки щодо даної частини.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі; визнано протиправним пункт 4 наказу Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство оборони України та Міністр оборони України ОСОБА_2 падали апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просять рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідачі вказують, що здійснення перевірок військових частин, входить до посадових обов`язків позивача та саме він приймає безпосередню участь у розроблені графіку перевірок військових частин, з огляду на що своїми діями начальник служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 11, 16, ч. 2 ст. 58, ч. 6 ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3.8.7. Положення про військове (корабельне) господарство, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300 (зі змінами), а тому наказом Міністерства оборони України від 25.06.2019 № 100КП Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, керуючись статтями 12, 68, 69, 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

13.12.2019 до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року - без змін.

У відзиві позивач наголошує, що за результатами перевірки стан організації обліку визнаний як «задовільний», стан витрат і збереження паливно-мастильних матеріалів визнаний як «незадовільний», і дана обставина має принципове значення, оскільки військова частина НОМЕР_1 в період з 11 серпня 2018 по 05 березня 2019 року перебувала у зоні проведення операції об`єднаних сил (далі ООС) і у перевірці піднімалися питання збереження і витрат пального отриманого і використаного в зоні проведення ООС, де вони підпорядковувалися і матеріально-технічно забезпечувалися командуванням відповідного сектору, а в подальшому оперативно-тактичному угрупуванню ООС, і за таких обставин, начальник служби пального та мастильних матеріалів тилу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » жодного відношення до витрат і збереження пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 за період перебування останньої в зону проведення ООС не має.

Крім того, позивач вказує, що в Акті перевірки дії чи бездіяльність начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка призвела до передумов можливої втрати майна у військовій частині НОМЕР_1 жодним чином не визначена і не описана, також відсутні посилання на причино-наслідкові зв`язки між діями чи бездіяльністю полковника ОСОБА_1 і виявленими порушеннями.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки наказ, яким притягнено ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю не реалізовано.

Позивач та його представник щодо таких доводів заперечували, та вказали, що хоч такий наказ і фактично не реалізовано, однак його наявність матиме негативні наслідки для позивача, так як відомості щодо його прийняття буде занесено до особової справи військовослужбовця - ОСОБА_1 , що негативно позначиться на його подальшому проходженні служби.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку позивача та його представника, думку представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 30 травня 2012 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Контракт) з командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України. Контракт укладено строком на 8 (вісім) років.

Згідно умов даного Контракту позивач зобов`язувався протягом його дії проходити службу у Збройних Силах України відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим Контрактом.

З 19 березня 2015 року по даний час позивач проходить військову службу в оперативному командуванні «Північ» на посаді начальника служби пального та мастильних матеріалів тилу (військова частина НОМЕР_3 ).

Згідно з вимогами наказу Міністерства оборони України від 12 квітня 2019 року № 176 «Про призначення службового розслідування» (зі змінами), визначеною комісією проведено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушень, які зазначені представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України в Акті про результати перевірки стану організації службового розслідування діяльності військової частини НОМЕР_1 від 15 березня 2019 року № 1877.

На підставі даного Акту Міністром оборони України відповідно до статей 12, 68, 69, 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ряд військовослужбовців було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у частині обов`язку свято і непорушно дотримуватись Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, низьку вимогливість до особового складу, порушення пунктів 3.1.9, 3.8.7 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 22 грудня 1997 року за № 615/2419 (зі змінами), щодо здійснення належного контролю за правильністю приймання, зберігання, видачі, застосування й обліку пально-мастильних матеріалів, їх якості, боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами та нестачами ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

27.06.2019 позивач подав письмовий рапорт на ім`я Міністра оборони України з проханням переглянути ступінь його вини та скасувати накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, а також просив повідомити його про прийняте рішення.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 401 від 16 серпня 2019 року було скасовано п. 7 наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 7 серпня 2019 року № 384 про звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).

Вважаючи при цьому пункт 4 наказу Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені порушення з питань служби пального та мастильних матеріалів у підрозділах військової частини НОМЕР_1 виникли у період виконання підрозділами завдань за призначеннями у ООС в період з серпня 2018 року по березень 2019 року, при цьому військова частина НОМЕР_1 , під час виконання завдань у ООС, була підпорядкована Командуванню ООС, не підпорядковувалась оперативному командуванню «Північ» і відповідно, позивач не міг здійснювати свої функціональні обов`язки щодо даної частини.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24 березня 1999 року, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Визначення військової дисципліни міститься у пункті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ та означає бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з п.45 Дисциплінарного Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти Дисциплінарне стягнення.

Пунктами 84-87 Дисциплінарного Статуту передбачається, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначені у Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністра оборони України №608 від 21.11.2017 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371.

Пунктом 3 розділу 2 Порядку визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Пунктом 11 розділу з Порядку, передбачено, що розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Пунктом з розділу 4 Порядку встановлено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

Пунктом 3 розділу 5 цього Порядку визначено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються зокрема: заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Пунктами 3-5 розділу 6 Порядку визначено, що наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

Примірники висновку акту службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи комісії Військової служби правопорядку позивачу були роз`яснені його права та предмет службового розслідування, питання ставилися щодо правопорушень, як були зазначені представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України в Акті про результати перевірки стану організації службової діяльності військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2019 № 1877, та, позивач, зокрема, надавав пояснення щодо прийому-передачі посади командирами військової частини де він був членом комісії по прийому передачі посади.

В Акті службового розслідування зазначено: «Внаслідок неналежного виконання начальником служби пального та мастильних матеріалів в/ч НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_1 службових обов`язків доручених йому за посадою, в частині керівництва діяльністю служби ПММ, здійснення постійного контролю за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням по службі у в/ч НОМЕР_1 допускається порушення обліку та збереження ПММ, мають місце їх надлишки та нестачі».

При цьому згідно ч. 2 ст. 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84, начальник служби пально-мастильних матеріалів полку відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та здійснює контроль за ним, а також за виконання заходів безпеки під час користування ними.

Фактично підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю стало виявлення під час перевірки в військовій частині НОМЕР_1 надлишків та нестач пально-мастильних матеріалів за облік та контроль яких відповідає саме начальник служби ПММ військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, посадові обов`язки начальника служби ПММ Оперативного командування «Північ» визначені Положенням про службу пально-мастильних матеріалів оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » затвердженим наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.11.2018 №772.

Відповідно до функціональних обов`язків позивач відповідає за організацію діяльності служби, її бойову і мобілізаційну готовність, своєчасного і безперервного забезпечення військових частин пальним та технічними засобами служби пального, накопичення та створення запасів пального і технічних засобів, їх зберігання та своєчасне поновлення, організацію обліку, зберігання, використання та економне витрачання пального та технічних засобів.

Тобто, здійснення перевірок військових частин, входить до посадових обов`язків позивача, лише за наявності окремого розпорядження начальника Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Доказів того, що таке розпорядження було, і позивач його не виконав, суду не представлено.

Відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України від 12.04.19 №176 «Про призначення службового розслідування» було проведене визначеною комісією службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушень, які зазначені представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України в Акті про результати перевірки стану організації службової діяльності військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2019 №1877, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Під час роботи групи офіцерів Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України військова частина НОМЕР_1 поверталась з району виконання завдань за призначенням (ООС), частина підрозділів знаходилась в дорозі на шляху прямування до пункту постійної дислокації.

Перевірка стану справ по службі пального та мастильних матеріалів оперативним командуванням «Північ» була запланована після повного повернення підрозділів до пункту постійної дислокації.

З Акту перевірки вбачається, що виявлені порушення з питань служби пального та мастильних матеріалів у підрозділах військової частини НОМЕР_1 виникли у період виконання підрозділами завдань за призначеннями у ООС в період з серпня 2018 року по березень 2019 року.

При цьому військова частина НОМЕР_1 , під час виконання завдань у ООС, була підпорядкована Командуванню ООС, не підпорядковувалась оперативному командуванню «Північ» і відповідно, позивач не міг здійснювати свої функціональні обов`язки щодо даної частини.

Перед вибуттям підрозділів військової частини НОМЕР_1 в зону виконання завдань ООС порушень (недоліків) по службі пального виявлено не було, що підтверджується Актом передачі військової частини НОМЕР_1 у підпорядкування командування ООС.

В період з вересня 2018 року по березень 2019 року, позивач виконував свої функціональні обов`язки в пункті постійної дислокації в м. Чернігові (військова частина НОМЕР_3 ).

Порушення, які були виявлені робочою групою офіцерів Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України сталися у зв`язку з невиконанням своїх службових обов`язків посадовими особами військової частини НОМЕР_1 в період виконання військовою частиною завдань за призначенням у ООС з серпня 2018 року по березень 2019 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за недоліки, які були виявлені в підрозділах частини відповідають командир частини, командири підрозділів та начальники служб тилу військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином висновки відповідача про те, що позивач неналежно виконував свої службові обов`язки щодо здійснення належного контролю за правильністю приймання, зберігання, видачі, застосування й обліку пально-мастильних матеріалів, їх якості, боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами та нестачами, є необґрунтованими.

Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення лише в разі, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Зважаючи на наведене вище, колегією суддів встановлено, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, оголошеного наказом Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП проведено з порушенням порядку накладення стягнення, тобто підлягає визнанню протиправним, а позов підлягає задоволенню.

Щодо доводів представника відповідачів про те, що підстави для визнання протиправним пункту 4 наказу Міністра оборони України від 25.06.2019 № 100 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відсутні, оскільки такий наказ не реалізовано, колегія суддів зазначає, що сама наявність такого наказу може мати негативні наслідки для позивача, оскільки відомості щодо його прийняття буде занесено до особової справи військовослужбовця - ОСОБА_1 , що може негативно вплинути на його подальше проходження військової служби, а відтак, такі доводи представника відповідачів колегія суддів відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачами, в даному випадку, не виконано.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов