Справа № 160/10850/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
04 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді та не здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника за заявою ОСОБА_1 від 24 липня 2019 року;
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровській області №042/98/19-с від 15.07.2019 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, без обмежень максимального розміру довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримує пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка у розмірі 70% від заробітної плати судді. З 01.01.2019 року змінився розмір суддівської винагороди, у зв`язку з чим повинен змінитись і розмір довідного утримання судді у відставці. Відповідачем за результатами звернення позивача перерахунок пенсії проведено не було.
На думку позивача, оскаржувана бездіяльність є протиправною, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року на адресу суду від відповідача 28 листопада 2019 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що листом від 01.08.2019 року №5520/Ф-09 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, виходячи з того, що у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723 (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №839). Крім упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723. Враховуючи викладене, Закон №889 не передбачає проведення перерахунку пенсії.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований Будинком щастя м.Ворошиловограда, актовий запис №2667. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_1
ОСОБА_3 працював на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області з 24 червня 1996 року по 30 квітня 2009 року.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20 жовтня 2010 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Судом також встановлено, що позивач з 2010 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та одержує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про державну службу».
24.07.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії, виходячи з 70 % розміру довічного утримання годувальника з 01.01.2019 року на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровської області №042/98/19-С від 15.07.2019 року.
Листом від 01.08.2019 року №5520/Ф-09 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, виходячи з того, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723 (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №839). Крім упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, скасовано пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723. Враховуючи викладене, Закон №889 не передбачає проведення перерахунку пенсії.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії по втраті годувальника, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 11 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (в редакції, що діяла на час набуття позивачем права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, далі Закон № 2862-XII) гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.
Відповідно до частини 4 статті 43 Закон № 2862-XII судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" (3723-12). Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 встановлювалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).
Зокрема, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Частиною першою статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».
У ході реформування системи державного управління було прийнято новий Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
У зв`язку з набранням 01.05.2016 чинності Закону № 889-VIII, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII, до числа яких померлий годувальник ОСОБА_2 не відноситься.
Нормами Закону № 889-VIII були виключені положення із Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453, які передбачали право на призначення суддям пенсії на умовах Закону № 3723-XII.
Статтею 90 Закону № 889-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Враховуючи наведені вище положення джерел права, суд зробив висновок, що з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, в національному законодавстві відсутні прямі норми, які дозволяють територіальним органам ПФУ перераховувати пенсії, призначені за статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
Проте, за загальновідомим принципом теорії права відсутність законодавчого механізму реалізації права не може позбавити права як такого, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне наголосити на такому.
Частина 3 статті 22 Конституції України застерігає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Однією з найважливіших умов визначеності відносин між людиною і державою є закріплення у статтях 3, 21 Конституції України принципу непорушності прав і свобод людини. Визнаючи людину найвищою соціальною цінністю, Основний Закон України встановлює перелік прав і свобод, гарантує і забезпечує їх захист, у тому числі від порушення з боку держави, її органів та посадових осіб.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з положеннями ст.1 Закону №1058-IV пенсії - щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім`ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.
За вказаним Законом, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.
Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника є одним з видів пенсійного забезпечення, яке гарантується статтею 46 Конституції України і призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Загальновідомо, що означений вид пенсії (у зв`язку з втратою годувальника) має похідну правову природу від права на пенсію людини, яка була годувальником в сім`ї. Смерть годувальника позбавляє непрацездатних членів сім`ї доходів від його професійної діяльності. В такому разі держава, проявляючи гуманність, надає допомогу сім`ї, яка понесла у зв`язку зі смертю годувальника втрату коштів для життя. Розмір матеріального забезпечення членів сім`ї (пенсії) залежить від розміру пенсії за віком померлого годувальника.
Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Тож, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Отже, якщо враховувати сутність пенсії у зв`язку з втратою годувальника померлого судді, то застосування положень чинного законодавства, без врахування принципів незалежності судді, є протиправним і, як наслідок, позбавляє позивача можливості отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону № 3723 у належному розмірі з урахуванням підвищення розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.
При цьому, суд не вбачає будь-якої легітимної мети, яка б виправдовувала неоднакове ставлення до отримувача пенсії по втраті годувальника, якому пенсія призначена на підставі Закону України «Про державну службу» №3723, та судді у відставці, що отримує довічне грошове утримання та право на його перерахунок у разі підвищення суддівської винагороди працюючого судді, в умовах похідного характеру правової природи означеного виду пенсії по втраті годувальника від права на пенсію судді, який був годувальником в сім`ї.
Зважаючи на те, що смерть годувальника позбавляє непрацездатних членів сім`ї доходів від його професійної діяльності, суд констатує, що продовженням дії права на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірі 70 % заробітної плати годувальника на день призначення йому пенсії є перерахунок такої пенсії з урахуванням суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що є дотриманням конституційних гарантій незалежності судді та уникнення дискримінації позивача за ознакою віку.
Відтак, суд вважає, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника - померлого судді має ставитись в залежність від суми суддівської винагороди діючого судді (заробітної плати працюючого на відповідній посаді державного службовця), а отже, виходячи з принципу єдності статусу суддів, у разі підвищення розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді має здійснюватись перерахунок раніше призначеної пенсії в зв`язку з втратою годувальника.
Таким чином, оскільки за життя ОСОБА_3 отримував довічне грошове утримання судді у відставці, то позивач має право на перерахунок його розміру на підставі довідки, виданої апеляційним судом Дніпропетровської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №042/98/19-С від 15.07.2019 року, у зв`язку зі збільшенням суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
Враховуючи викладене, бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої апеляційним судом Дніпропетровської області №042/98/19-С від 15.07.2019 року, є протиправною.
Також, суд зазначає, що відповідачем було надано відповідь на звернення позивача від 24.07.2019 року, проте, доказів направлення вказаної відповіді на адресу позивача та належних доказів отримання відповіді позивачем суду не надано, а тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відповіді на звернення позивача від 24.07.2019 року, також, підлягає задоволенню судом.
З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи позивачем доведено наявність у нього права на перерахунок пенсії по втраті годувальника на підставі довідки, виданої апеляційним судом Дніпропетровської області №042/98/19-С від 15.07.2019 року, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція, як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок на підставі поданої заяви від 24.07.2019 року з урахуванням довідки, виданої апеляційним судом Дніпропетровської області №042/98/19-С від 15.07.2019 року.
Суд зазначає про невірне формулювання позовної вимоги про зобов`язання перерахувати пенсію позивачу з 01.01.2019 року, оскільки заява позивача про перерахунок пенсії датована 24.07.2019 року, відтак, пенсія підлягає перерахунку з моменту звернення позивача з відповідної заявою, тобто з 24.07.2019 року.
Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, суд задовільняє позовні вимоги частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 768,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 23555028 від 04.11.2019 року.
Отже, оскільки основну позовну вимогу задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника за заявою ОСОБА_1 від 24 липня 2019 року.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, на підставі довідки апеляційного суду Дніпропетровській області №042/98/19-с від 15.07.2019 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, на підставі поданої заяви від 24.07.2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук