Справа № 680/548/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 680/548/18

Головуючий у 1-й інстанції: Яцина О.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

18 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Михайленко К.Т.,

представника позивача: Бербелюха Б. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2019 року (прийняте у смт. Нова Ушиця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Львівської митниці ДФС (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

позивач 05.07.2018 звернувся із позовом до Новоушицького районного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову про порушення митних правил № 3144/20900/18 від 19.06.2018, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8 500 гривень та закрити провадження у справі.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18.11.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що 19.12.2017 позивач не здійснював перетину державного кордону України та не ввозила автомобіля на митну територію України.

Відповідач подав відзив на апеляційну вказавши, зокрема, що у разі ввезення громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно у відповідному реєстраційному органі іноземної держави та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі. Також зазначено, що під час перетину кордону позивачем не подавалися ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), тому, в Галицькій митниці Держмитслужби відсутні будь-які копії документів.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

З постанови в справі про порушення митних правил № 3144/20900/18 від 19.06.2018 вбачається, що 23.05.2018 близько 13 години 10 хвилин в зону митного контролю пункту пропуску "Шегині" митного поста "Мостинська" Львівської митниці ДФС прибув автомобіль марки "OPEL VIVARO", р.н. НОМЕР_1 , яким слідувала у приватну поїздку з України до Республіки Польща, як пасажир, громадянка України ОСОБА_1 В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього на осіб, які у ньому переміщували, в АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 19.12.2017 через митний пост "Кельмінці" Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль марки "АUDI 100", р.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України.

Одночасно було встановлено відсутність в ПІК "Інспектор-2006" та ЄАІС ДФС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 23.05.2018.

Пропуск 19.12.2017 на митну територію України автомобіля марки "АUDI 100", р.н. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , здійсненого у порядку, передбаченому нормами ч. 1 ст. 381 МК України - в митному режимі "транзит" на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб ( у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Всупереч статті 192 МК України та розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, ОСОБА_1 до найближчого органу доходів і зборів до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій у зв`язку з якими порушено ці строки та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернулась. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст.460 МК України, ОСОБА_1 подано не було.

У зв`язку з наведеними обставинами, відповідачем прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 3144/20900/18 від 19.06.2018.

Не погоджуючись з такою постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята у відповідності з вимогами закону, позивачем не надано жодних документів, які б вказували на поважність порушення строків транзитного переміщення транспортного засобу, посадовою особою митного органу правомірно було прийнято рішення про наявність в діях позивачки складу правопорушення, внаслідок чого винесено постанову про порушення митних правил, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умовами їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Статтею 93 МК України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту не можуть використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту і повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 Митного кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Частиною 3 ст. 470 МК України регламентовано, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведеного слідує, що транспортні засоби, які переміщуються у митному режимі транзиту повинні бути доставлені до органу доходів і зборів призначення у строк, що не перевищує 10 діб.

Згідно з пунктом 7 розділу І "Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, (далі - Правила №118) встановлено, що власник транспортного засобу або уповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно з пунктом 9 Правил №1118 не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Як вбачається з матеріалів справи, на запит суду першої інстанції, щодо перетинання державного кордону України у період з 01.12.2017 по 01.01.2018 ОСОБА_1 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної Служби України надано відповідь, де вказано пункт пропуску "Сокиряни", дата перетину 19.12.2017 о 00:50 год., напрям "Виїзд" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; пункт пропуску "Сокиряни", дата перетину 19.12.2017 о 01:03 год, напрям " В`їзд" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, вказаною відповіддю підтверджується виїзд та в`їзд ОСОБА_1 на територію України 19.12.2017.

Однак, з долучених позивачем до позовній заяви копій паспорта громадянина України для виїзду за кордон вбачається відсутність відміток про виїзд та в`їзд позивача на територію України 19.12.2017.

При цьому, до відзиву на апеляційну скаргу митним органом долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки "OPEL VIVARO", тоді як оскаржувану постанову про порушення митних правил прийнято у зв`язку з ввезенням на митну територію України автомобіля марки "АUDI 100", р.н. НОМЕР_2 , та щодо якого відповідачем не надано жодних документів.

Крім того, відповідачем, на підтвердження ввезення позивачем автомобіля марки "АUDI 100", р.н. НОМЕР_2 на територію України не надано суду документів, які б підтверджували право власності позивача на такий транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження) та реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб, які б мали пред`являтись митному органу особою, що переміщує транспортний засіб для проведення митного огляду.

Також суд вертає увагу відповідача на те, що у протоколі про порушення митних правил №3144/20900/18 від 23.05.2018 та у постанові в справі про порушення митних правил №3144/20900/18 від 19.06.2018 вказано, що позивач 19.12.2017 ввезла на митну територію України транспортний засіб через митний пост "Кельменці", тоді як з наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції, інформації щодо перетинання кордону слідує, що 19.12.2017 позивач здійснювала перетин кордону в пункті пропуску "Сокиряни". Тому, вказані розбіжності позбавляють можливості належним чином встановити обставини справи.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність такої постанови.

Частиною 2 ст. 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження факту ввезення позивачем 19.12.2017 автомобіля марки "АUDI 100", р.н. НОМЕР_2 на митну територію України.

У справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. За логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, судова колегія зауважує, що якщо уповноваженим органом належним чином не обґрунтовано підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів приходить до висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Галицької митниці Держмитслужби.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 ч. 1, ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2019 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Постанову в справі про порушення митних правил №3144/20900/18 від 19 червня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до компетентного органу - Галицької митниці Держмитслужби.

В задоволенні позову в іншій частині (закриття справи про адміністративне правопорушення) відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.