Справа № 702/878/19
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/878/19
Провадження № 2-а/702/16/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судового засідання : Шевчук О.А.

сторони : не з"явились

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області, поліцейського Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Грицай Валентина Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції, посилаючись на те, що 5 жовтня 2019 близько 11 год 30 хв він керуючи автомобілем RENAULT MEGANE SCENIC рухався у напрямку з м. Монастирище в с. Половинчик та на відрізку дороги, в сторону села Половинчик був зупинений інспектором поліції взводу Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Грицаєм Валентином Олександровичем. Даний інспектор вказав причину зупинки (не ввімкнене світло фар за межами населеного пункту), оглянув водійське посвідчення, техпаспорт автомобільного транспортного засобу та страховий поліс. Ознайомившись з його документами він вказав його правопорушення згідно п.9.8 ПДР. Після цього поліцейський направився до службового авто для складання постанови про адміністративне порушення. Отже, постановою серії ДП 18 № 368419 від 5 жовтня 2019 про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Частина 2 ст. 122, КУпАП не передбачає вказане інспектором в постанові правопорушення за п. 9.8 ПДР України. Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає порушення правил дорожнього руху в параграфі 19.1 ПДР. Водії не можуть бути притягнуті до відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП за неввімкнення за межами населеного пункту з 1 жовтня до 1 травня денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки, їх дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 125 КУпАП, відповідно до змісту якої, інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження. Просить скасувати постанову серії ДП 18 № 368419 про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАп та визнати дії поліцейського патрульної поліції № 1 м. Монастирище, ОСОБА_2 протиправними.

Відповідачі відзив до суду не надіслали.

Ухвалою суду від 21.10.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для виправлення недоліків позовної заяви, які позивачем виправлено в строк установлений судом.

Ухвалою суду від 04.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області копію матеріалів, на підставі яких винесена постанова серії ДП 18 № 368419 від 05.10.2019, в тому числі матеріали фото та відеофіксації події про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду 05.12.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач поліцейський Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Грицай Валентин Олександрович в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність, вважає, що поданий адміністративний позов не підлягає до задоволення, постанова серії ДП 18 № 368419 від 05.10.2019 винесена ним з додержанням усіх норм чинного законодавства.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ДП 18 № 368419 від 05.10.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.47). Згідно змісту оскаржуваної постанови, 05.10.2019 об 11 год 20 хв по а/д Монастирище-Сатанівка, 2 км 100 м водій порушив користування зовнішніми світловими приладами, а саме керував автомобілем за межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла, чим порушив п.п. 9.8 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення, заперечує наявність в його діях правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, але відповідач у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, отримавши позовні матеріали, доказів протилежного не надав.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, диспозиція даної статті не містить такого формулювання як керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкнення ближнього світла фар, однак, у постанові зроблено посилання на п.9.8 Правил дорожнього руху України.

В розділі 9 (Попереджувальні знаки), з пункту 9.8 Правил дорожнього руху України слідує, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5,8 назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади і з точки зору ПДР України вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР України «Попереджувальні сигнали», в той час, як вимоги щодо користування зовнішніми світловими приладами передбачено у розділі 19 ПДР України «Користування зовнішніми" освітлювальними приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР України, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР України.

Позивач за змістом позовної заяви вважає, що відповідальність за дане правопорушення передбачена іншою статтею КУпАП, а не ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою встановлено відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Пункт 9.8 ПДР України знаходиться у Розділі 9. Попереджувальні сигнали. Стаття 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а не передбачає відповідальності за керування транспортним засобом без користування денними ходовими вогнями або режимом ближнього світла фар.

Водночас, стаття 125 КУпАП встановлює, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

За таких обставин, враховуючи вказані законодавчі положення, суд приходить до висновку, що за порушення пункту 9.8 Правил дорожнього руху (не ввімкнення за межами населеного пункту в період часу з 01 жовтня до 01 травня денних ходових вогнів чи ближнього світла фар) настає відповідальність передбачена ст. 125 КУпАП, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення ПДР при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем ПДР тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, порушив правила оцінки доказів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Враховуючи вищевикладене, те, що відповідачем будь-яких інших доказів, крім самої оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано, а тому, суд вважає, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції допущено порушення прав позивача, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів правомірності постанови, тому, з цих підстав, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню, справа, відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю провадженням, що буде відповідати повному та належному захисту прав позивача, який здійснений, відповідно до імперативних приписів ст. 286 КАС України.

Вимога позивача про визнання дій поліцейського незаконними, не підлягає до задоволення, оскільки такий спосіб судового захисту прав позивача не передбачений ч.3 ст.286 КАС України.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 286, 295, 296 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Черкаській області, поліцейського Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Грицай Валентина Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції задоволити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДП 18 № 368419 від 05 жовтня 2019 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень, провадження у справі закрити.

В задоволені позову в іншій частині відмовити.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області 03.07.2003, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне Управління національної поліції в Черкаській області, місце знаходження: вул. Смілянська, 57 м. Черкаси.

Відповідач: поліцейський Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Грицай Валентин Олександрович,місце знаходження: вул. Гагаріна, 8 м. Монастирище Черкаської області.

Суддя: Н.В. Мазай