Справа № 640/25155/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2019 року м. Київ № 640/25155/19

Окружний адміністративний суд міста Києва, у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі

за позовомОСОБА_1
доГенеральної прокуратури України,
прозупинення дії рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі також - позивач, заявник) із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення другої кадрової комісії від 06.12.2019 року про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

Генеральну прокуратуру України визначено позивачем як особу, яка може набути статусу відповідача.

У заяві про забезпечення позову заявником повідомлено, що він має намір звернутися до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування рішення другої кадрової комісії від 06.12.2019 року, яку створено наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 року №235 «Про створення другої кадрової комісії», зі змінами, внесеними наказом від 26.11.2019 року №300.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (із змінами і доповненнями) за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 1921,00 грн., встановленого з 01.01.2019 року Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становить, 576, 30 грн.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи (квитанція від 16.12.2019 року №0.0..1), позивачем сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення адміністративного позову в розмірі 576,30 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем повідомлено, що з оприлюднених на сайті Генеральної прокуратури України результатів атестації прокурорів за підсумками проведення 06.12.2019 року другою кадровою комісією співбесіди, позивачу стало відомо про неуспішне проходження ним атестації.

Наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 року №235 «Про створення другої кадрової комісії», зі змінами, внесеними наказом від 26.11.2019 року №300, головою другої кадрової комісії визначено Каська В.В.

10.12.2019 року секретарю другої кадрової комісії позивачем подано заяву від 09.12.2019 року про видачу рішення вказаної комісії від 06.12.2019 року про неуспішне проходження атестації.

Водночас, станом на день подання цієї заяви про забезпечення позову до подання позову, ОСОБА_1 рішення не видано, з огляду на що, підстави неуспішного проходження співбесіди позивачу не відомі.

Разом з цим, відповідно до пункту 19 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» позивач підлягає звільненню із посади у зв`язку з неуспішним проходженням атестації.

Тобто, вказане рішення комісії є підставою для видання наказу про звільнення позивача з займаної посади.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконного звільнення позивача з займаної посади та порушення гарантованих Конституцією України права на працю, для поновлення яких доведеться докласти додаткових зусиль, шляхом подання ще одного адміністративного позову про скасування наказу про звільнення, що, фактично є затягуванням судового процесу.

Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заяви, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Згідно частини четвертої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частина друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 4 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до частини п`ятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, із змісту заяви позивача висновується, що позивач обґрунтовує підстави необхідності забезпечення позову через призму трудових правовідносин.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що вирішення заяви про забезпечення адміністративного позову у спосіб, в якій просить заявник, є фактично вирішення спору по суті, що є неприпустимим та не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи викладене, наведені заявником обставини, на думку суду, не є обґрунтованими для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначеним ним шляхом.

З огляду на відсутність обґрунтованості очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявників до ухвалення рішення, характер спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне відмовити позивачу у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, від 16.12.2019 відмовити.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена у порядку статей 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повну ухвалу складено 19.12.2019 року.

Суддя Л.О. Маруліна