Справа № 640/20260/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВП Плюс» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 27.11.2018 № 29.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2019 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 27.11.2018 № 29.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.12.2017 гр. ОСОБА_1 придбала в магазині позивача за адресою: АДРЕСА_1 смартфон SONY F5122 (White) вартістю 5939,01 грн.

У зв`язку з встановленням дефектів у роботі смартфону, гр. ОСОБА_1 звернулась до позивача з вимогою про безоплатний гарантійний ремонт в строк, не більше 14 днів.

06.09.2018 гр. ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою, якою просила надати з обмінного фонду телефон аналогічної марки на час перебування її телефону в ремонті.

Прийняття товару на гарантійний ремонт підтверджується обліково-технічною картою/заказом-нарядом від 06.09.2018 № Т.

З вказаної обліково-технічної картки вбачається, що телефон повернуто гр. ОСОБА_1 06.10.2018, тобто, з порушенням встановленого чинним законодавством строку. (а.с. 19, 22, 24, 25)

У свою чергу, позивачем не заперечується факт порушення чотирнадцятиденного строку наданого на проведення гарантійного обслуговування.

При цьому, як зазначено позивачем, з обмінного фонду, заявлений до видачі гр. ОСОБА_1 смартфон видано не було, з огляду на його відсутність.

Надалі, відповідачем, на підставі наказу від 05.11.2018 № 3676-ОД та направлення на проведення перевірки від 05.11.2018 № 173, проведено позапланову перевірку ТОВ «СВП Плюс» з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, за результатами проведення якого складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 20.11.2018 № 000129.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «СВП Плюс» право споживача на надання на час проведення гарантійного ремонту аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Також, з урахуванням абз. 1 ч. 9 ст. 8 Закону, встановлено, що позивачем порушено право споживача на безоплатне усунення недоліків в розумний строк, передбачене ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». (а.с. 20)

Надалі, 27.11.2018 відповідачем прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» № 29, якою до позивача, за порушення права споживача на безоплатне усунення недоліків в розумний строк, передбачене ч. 1 ст. 8 Закону, застосовано штраф у розмірі 59390,10 грн. (а.с. 11)

Тобто, позивача притягнуто до відповідальності саме за порушення права споживача на безоплатне усунення недоліків в розумний строк, передбачене ч. 1 ст. 8 Закону.

Вважаючи постанову про накладення стягнень, прийняту згідно ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановлює відповідальність у вигляді штрафу за відмову споживачу в реалізації його прав на гарантійний ремонт товару у встановлений строк, тобто, затримка усунення недоліків товару та відмова споживачу в реалізації його прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», не є тотожними порушеннями положень Закону і передбачають різний вид відповідальності за їх допущення;

- під час розгляду даної справи встановлено саме затримку усунення недоліків товару, а відмова споживачу в реалізації його прав щодо усунення недоліків придбаного товару з боку позивача відсутня;

- наведене свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафу, на підставі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 1 статті 8 Закону.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про захист прав споживачів», регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.

При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

У відповідності до п. п. 30, 33 - 35 Розділу I Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов`язані прийняти товар неналежної якості в споживача, видати йому документ, що підтверджує одержання товару, і задовольнити його вимогу на підставі письмової заяви, яка подається споживачем у двох примірниках.

При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк.

На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, установлені пунктом 29 цього розділу) зобов`язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться.

Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикула, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться, виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі.

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві в день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші в день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикула, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивача було притягнуто до відповідальності саме за порушення права споживача на безоплатне усунення недоліків в розумний строк, передбачене ч. 1 ст. 8 Закону.

Відповідальність у вигляді штрафу, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлена за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону, у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, варто врахувати, що норми ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановлюють відповідальність у вигляді штрафу за відмову споживачу в реалізації його прав на гарантійний ремонт товару у встановлений строк, а тому, затримка усунення недоліків товару та відмова споживачу в реалізації його прав, установлених ч. 1 ст. 8 Закону, не є тотожними порушеннями положень Закону і передбачають різний вид відповідальності за їх допущення.

Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено притягнення до відповідальності позивача саме за затримку усунення недоліків товару, то, відповідно, відмова споживачу в реалізації його прав щодо усунення недоліків придбаного товару у даному випадку відсутня, оскільки товар був прийнятий на діагностику.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок сервісного центру про непідтвердження заявленого споживачем дефекту смартфона. (а.с. 24)

Тож, на переконання колегії суддів, наведене в сукупності свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафу, на підставі ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 1 статті 8 Закону.

Також, слід зазначити, що з урахуванням наявності порушення строку проведення гарантійного тестування (ремонту), передбачений Законом компенсаторний механізм, а саме, можливість стягнення неустойки в розмірі одного відсотка вартості товару за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів). (ч. 9 ст. 8 Закону)

У свою чергу, посилання апелянта на факт ненадання аналогічного товару на період ремонту, не мають враховуватись, оскільки, товариство за вказане порушення, згідно оскаржуваної постанови до відповідальності не притягалось. Доводи апелянта про можливість ототожнення порушення права споживача на здійснення ремонту товару в розумний строк (із затримкою) з відмовою у реалізації права на гарантійний ремонт, є необгрунтованими, оскільки в законі передбачено відповідальність саме за відмову в гарантійному ремонті, а у разі наявності факту порушення строків ремонту, передбачені та застосовуються за бажанням споживача компенсаторні механізми у вигляді сплати суб`єктом господарювання неустойки.

Колегія суддів вважає цілком обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 27.11.2018 № 29 є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

О.І. Шурко