Справа № 420/4821/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4821/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 року по 23.08.2018 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 23.08.2018 року.

Ухвалами суду від 2 вересня 2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 1 жовтня 2019 року: продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

В судове засідання 12.11.2019 року учасники справи та/або їх представники не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. (а.с.77)

12.11.2019 року позивачем до суду подано заяву, вхід. № 42325/19, в якій останній просить продовжити розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження. (а.с.78) Також 12.11.2019 року представником відповідача до суду подано клопотання, вхід. № 42198/19, в якому останній просить, зокрема, розглянути справу № 420/4821/19 без участі відповідача. (а.с.79-80)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно зі змістом адміністративного позову та відповіді (заперечень) на відзив, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, із зазначенням таких фактичних обставин:

- наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сих України (по особовому складу) від 17.08.2018 року № 155 позивача звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я). Військову службу позивач проходив у Командуванні Військово-Морських Сил Збройних Сил України, при цьому на грошовому забезпеченні перебував при військовій частині НОМЕР_1 , де позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення до дня звільнення з військової служби. Під час звільнення з військової служби у запас, позивачу не було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по серпень 2018 року;

- заявою від 30.10.2018 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з приводу врегулювання питання виплати йому індексації грошового забезпечення, однак було надано відповідь від 31.10.2018 року № 2146, що відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2 у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами) індексацію грошового забезпечення не нараховується до окремого роз`яснення;

- фактично вказаним листом від 31.10.2018 року № 2146 військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні заяви від 30.10.2018 року та у виплаті позивачу індексації грошового забезпечення. Позивач вважає бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення протиправною;

- грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Позивачу за період з 01.01.2016 року по 23.08.2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась;

- роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України не є нормативно-правовим актом, а також не відповідає вимогам ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст. 18, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Згідно з відзивом на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- командування військової частини НОМЕР_1 у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінетом Міністрів України. Наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністерства оборони та начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами. На цей час у зв`язку зі збройною агресією проти України з боку Російської Федерації в країні діє особливий період. У державі склалася складна фінансова-економічна ситуація. Оскільки Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, наявний фінансовий ресурс направляється на здійснення заходів щодо укріплення обороноздатності держави, протидії російській агресії та проявам тероризму, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції;

- відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист;

- відповідно до пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 січня 2016 року № 248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку індексації грошових доходів населення» (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, що також має своє підтвердження у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо відсутності механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди, а саме: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року № 78/0/66-17; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 року № 10685/0/14-15/10 (на вих. № 248/3/9/9/202 від 08.07.2015 року). Лише в роз`ясненні Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 року було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було;

- за період, за який позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, а саме з 01.01.2016 року по 23.08.2018 року є необґрунтованим та не відповідає вимогам законодавства, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2018 року, в редакції від 24.02.2018 року (далі Постанова № 704), яка набрала чинності з 1 березня 2018 року змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок;

- згідно з довідками від 12.09.2019 року № 176 та від 12.09.2019 року № 177, до березня 2018 року у позивача посадовий оклад складав 1170 грн., а вже з 1 березня 2018 року 5780 грн.;

- відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому з 01.03.2018 по 23.08.2018 рік індексація грошового забезпечення позивачу не повинна нараховуватись та виплачуватись, з урахуванням вимог чинного законодавства;

- крім того, у зв`язку з дією особливого періоду та в результаті необхідності утримання понад нормованої чисельності військовослужбовців, збільшення розмірів грошового забезпечення в Міноборони уже в жовтні 2016 року не було забезпечено фінансовим ресурсом для виплати особового складу грошового забезпечення, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції;

- за ініціативою Кабінету Міністрів України, Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», яким на 3,8 млрд. грн. збільшено видатки для виплати грошового забезпечення військовослужбовців у встановлених розмірах (при заявленій додатковій потребі в 4,9 млрд. грн.). У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення у 2016 році у Міноборони не було;

- у бюджетному запиті Міністерства оборони України на 2017 рік потреба за фондом оплати праці становила 42,2 млрд. грн., у Державному бюджеті України на 2017 рік затверджено видатки у сумі 35,0 млрд. грн. різниця у сумі 7,2 млрд. грн., яка могла бути спрямована на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовців, однак фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення у 2017 році у Міноборони не залишилось;

- відповідно до зведеного фонду грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2017 рік, затвердженого помічником командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил з фінансово-економічної роботи-начальником управління (як розпорядника коштів другого рівня), плановий фонд індексації грошових доходів військовослужбовців складав 0 грн., фонд грошового забезпечення на 2017 рік затверджений у розмірі 88835982,0 грн. Відповідно до зведеного фонду грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2016 рік, військовою частиною НОМЕР_1 була визначена потреба коштів загального річного фонду грошового забезпечення у сумі 137895761 грн., однак затверджений він помічником командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил з фінансово-економічної роботи начальником управління лише у розмірі 94058,2 тис. грн.;

- з січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 3 було значно збільшено за рахунок збільшення їх розміру преміювання;

- таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей;

- у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було;

- таким чином, індексація грошового забезпечення не може вважатися тією складовою грошового забезпечення, у розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини;

- командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 не є протиправною, як це зазначає позивач.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу Командувача Військово-Морських Збройних Сил України від 17.08.2018 року № 155 (а.с.11), наказано:

- відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нижчепойменованих осіб офіцерського складу Військово-Морських Сил Збройних Сил України звільнити з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) підполковника ОСОБА_1 , старшого оперативного чергового відділення напрямків відділу оперативного управління Командного центру штабу Командування.

Згідно з витягом з наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 23.08.2018 року № 162 (а.с.12), наказано, зокрема:

- підполковника ОСОБА_1 , старшого оперативного чергового відділення напрямків відділу оперативного управління командного центру штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 серпня 2018 року № 155 з військової служби у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 (за станом здоров`я) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 23 серпня 2018 року справи та посаду здав. З 23 серпня 2018 року виключити зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, зняти з усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного військового комісаріату м. Одеса;

- виплатити премію за період з 1 серпня по 23 серпня 2018 року у розмірі 39% від посадового окладу;

- виплатити грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно прослуженого часу в Збройних Силах за 28 календарних років у розмірі 209785 гривні 80 копійок відповідно до наказу Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260;

- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, грошової компенсації вартості за неотримане речове майно належна грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, складає 82274 гривень 55 копійок.

30.10.2018 року позивач подав відповідачу письмове звернення (а.с.60), в якому просив надати йому довідку щодо розміру належної та невиплаченої йому індексації грошового забезпечення у період з 1 січня 2016 року по 23 серпня 2018 року, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Листом від 31.10.2018 року № 2146 (а.с.10) відповідач на вищезазначене звернення повідомив позивача, зокрема, про те, що:

- відповідно до листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року вих. № 248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась, та зазначена довідка не може бути надана;

- крім того, у зв`язку з набранням чинності з 01 березня 2018 року Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», значення індексу споживчих цін за березень 2018 року становить 1 (або 100%).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення, він звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду надано, зокрема, копії (а.с.43-49, 52-58):

- листа Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 року № 10685/0/14-15/10, адресованого Департаменту фінансів Міністерства оборони України на вих. № 248/3/9/3/202 від 08.07.2015;

- листа Міністерства соціальної політики України від 09.06.2016 року № 252/10/136-16, яким Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомлено, що: з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетних установ усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік; отже, нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі;

- листа Міністерства соціальної політики України на лист Департамента фінансів Міністерства оборони України № 248/3/9/1/863 від 18.07.2017 року, яким останнього повідомлено, зокрема що: проведення індексації грошових доходів, зокрема, грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, тобто у межах коштів передбачених на ці цілі; Порядок № 1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди;

- листа директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/1485 від 26.03.2018 року, яким, зокрема командира Військової частини НОМЕР_1 повідомлено, зокрема що: механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає; у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було; що стосується індексації грошового забезпечення за березень 2018, то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», було підвищено розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців. Пунктом 5 Порядку визначено, що у місяці в якому відбувається підвищення посадових окладів, значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з 2018 року після надходження відповідного фінансування за умови перевищення встановленого порогу індексації 103 відсотка;

- роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 4 січня 2016 року № 248/3/9/1/2, відповідно до яких, зокрема, у зв`язку із внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україна від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення;

- зведених фондів грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 на 2016 2017 роки;

- довідок Військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2019 року №№ 176, 177, відповідно до яких посадовий оклад позивача до 1 березня 2018 року складав 1170,00 грн., а з 1 березня 2018 року 5780,00 грн.;

- листа Міністерства соціальної політики України на лист Міністерства оборони України № 220/5140 від 04.07.2017 року, яким останнього повідомлено, зокрема що: проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетних установ усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік; Порядок № 1078 не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди; виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1, 3 та 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

В свою чергу суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Посилання відповідача, як на підставу ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, на положення статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік є необґрунтованими.

Так, положеннями Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Крім того, суд звертає увагу, що Військовою частиною НОМЕР_1 не надано належних доказів відсутності фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення, а також не надано доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату відповідних надбавок, вносячи про це відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 23.03.2002 № 5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Щодо посилань відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, то суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки вказаний документ не є нормативно-правовим актом та має лише рекомендаційний характер. Військова частина повинна діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

З огляду на зазначене, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення є протиправною.

Між тим, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року в редакції від 24 лютого 2018 року, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до п. 4 цієї Постанови № 704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Так, п. 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Згідно з довідками Військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2019 року №№ 176, 177, посадовий оклад ОСОБА_1 до 1 березня 2018 року складав 1170,00 грн., а з 1 березня 2018 року 5780,00 грн. (а.с.56-57)

Отже, відповідно до п. 5 вказаного Порядку, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

Разом з тим, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року немає.

Таким чином, доводи відповідача щодо того, що за період з 01 березня 2018 року по 23 серпня 2018 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягає, є обґрунтованими.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:
- оскаржена позивачем бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року допущена відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для допущення бездіяльності; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця бездіяльність, відповідно, вона є протиправною, вимоги позивача у зазначеній частині та похідні від неї вимоги зобов`язального характеру у відповідній частині періоду є такими, що підлягають задоволенню;

- в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 194, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.