Справа № 200/13025/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Справа№200/13025/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Глазовій Т.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

за участю третьої особи Департамент захисту економіки Національної поліції України

про визнання протиправним та скасування рішення №19/031-18 від 02.08.2019 року про відмову в призначені пенсії та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за участю третьої особи Департамент захисту економіки Національної поліції України відповідно до якої просив суд визнати протиправним та скасувати рішення №19/031-18 від 02.08.2019 року про відмову в призначені пенсії та зобов`язати призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з зарахуванням до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичної операції з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року один місяць за три місяці.

03.03.2018 року в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.03.2018 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_2 Є.О. було звільнено зі служби в поліції (наказ №39 о/с від 23.02.2018 року).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року №0540/5270/18-а у справі за позовом ОСОБА_1 до Департамент захисту економіки Національної поліції України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправною відмову ДЗЕНПУ в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ; зобов`язано ДЗЕНПУ оформити та подати до органу ПФУ документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, вказаним судовим рішенням було встановлено незаконність дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 період проходження служби в АТО відповідно до вимог п.п. «а» п. 3 Постанови №393 - один місяць за три місяці.

На виконання вказаного рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року у справі № 0540/5270/18-а, яке набрало законної сили 14.11.2018 року, після неодноразових звернень ОСОБА_1 та відкриття виконавчого провадження, ДЗЕ ЮТУ було спрямовано до ГУ ПФУ України в Донецькій області пакет документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Проте, пенсію за вислугою років так і не було призначено.

Рішенням ТУ ПФУ в Донецькій області від 02.08.2019 року №19/031-18 було відмовлено в призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 . Приймаючи вказане рішення відповідач посилається на п. «а» ст. 12 Закону України № 2262 та зазначає, що в поданні для призначення пенсії від 15.07.2019 року № 713 та у витязі з наказу про звільнення від 23.02.2018 року № 39 о/с зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 6 місяців.

З таким рішенням відповідача ОСОБА_1 категорично не погоджується.

Ухвалою від 11 листопада 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 03 грудня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

27 листопада 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

02 грудня 2019 року представник третьої особи надав через канцелярію суду пояснення по справі.

03 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 10 грудня 2019 року.

10 рудня 2019 року розгляд справи відкладено на 17 грудня 2019 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

03.03.2018 року відповідно до п.7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_2 Є.О. було звільнено зі служби в поліції (наказ №39 о/с від 23.02.2018 року).

Як вбачається з наказу №39 о/с від 23.02.2018 року станом на день звільнення стаж ОСОБА_1 служби в поліції склав 18 років 06 місяців 18 днів, вислуга років на пільгових умовах - 11 років 09 місяців 17 днів.

Згідно із довідкою ГУ МВС України у Донецькій області від 17.04.2018 року №107/нк майор поліції Сентяй Є.О. в період з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року був зарахований до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах антитерористичної операції на території Донецької області.

Відповідно до довідки № 2616/39/04-2018 від 02.03.2018 року ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності,суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області з 07.11.2015 року по 01.03.2018 року.

Тобто загальний період участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції на території Донецької області складає з 07.04.2014 року по 01.03.2018 року - 3 роки 10 місяців 22 дні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року №0540/5270/18-а у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні було частково задоволені позовні вимоги. Визнано протиправною відмову Департаменту захисту економіки Національної поліції України в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 . Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України оформити та подати до органу ПФУ документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, вказаним судовим рішенням було встановлено незаконність дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду проходження служби в АТО відповідно до вимог п.п. «а» п. 3 Постанови № 393 - один місяць за три місяці.

На виконання вказаного рішення Донецького окружного адміністративного суду від

року у справі № 0540/5270/18-а, яке набрало законної сили 14.11.2018 року, після неодноразових звернень ОСОБА_1 та відкриття виконавчого провадження, Департаментом захисту економіки Національної поліції України було спрямовано до ГУ ПФУ України в Донецькій області пакет документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років.

Рішенням від 02.08.2019 року за № 19/031-18 Головне управління відмовило в призначення пенсії за вислугою років.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що в поданні для призначення пенсії від 15.07.2019 року № 713 та у витязі з наказу про звільнення від 23.02.2018 року № 39 о/с зазначено, що вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 6 місяців.

Враховуюче викладене позивачу відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на день звільнення, передбаченою пунктом «а» статті 12 Закону України №2262.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно зі ст.12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Одночасно стаття 17 Закону № 2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років при призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 17 Закону № 2262, при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховується тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних роки та 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Суд зазначає, що пільгова вислуга років позивача має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення, відповідно до ст.13 Закону № 2262, за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню Постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 р. №393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки згідно ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 суперечать приписам п."а" ст.12 Закону №2262 застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки у відповідності до ч.3 ст.7 КАС України має вищу юридичну силу.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі №200/2857/19-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 295/7219/16-а, від 17 жовтня 2019 року у справі № 761/19075/17, від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 295/15121/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі №295/6454/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений зі служби в органах поліції 23.02.2018, і на момент звільнення його вислуга років складала 18 років 06 місяців 18 днів.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

За таких обставин у разі відсутності у позивача достатньої вислуги років відповідач правомірно відмовив у призначені пенсії за вислугою років.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за участю третьої особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення №19/031-18 від 02.08.2019 року про відмову в призначені пенсії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 23 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко