Справа № 569/6790/19
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Харечко С.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12638/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 569/6790/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Боровського Володимира Миколайовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ :

04.04.2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Боровського В.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.03.2019р. серії ДП18 № 506979 та закриття провадження у справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2019р. залучено до участі у даній справі як другого відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2019р. позов задоволено. Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.03.2019р. серії ДП18 № 506979 та закрив провадження у справі.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

24.03.2019р. Постановою поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Боровським В.М. притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. та накладено адміністративне стягнення в розмірі 255 гривень.

Із змісту даної постанови видно, що 24.03.2019р. ОСОБА_1 на автодорозі Київ Чоп 301 км, керуючи автомобілем «Dodge Caliber» д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 95 км/год., чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Горбаків на 45 км./год., а саме п.12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість руху вимірювалася лазерним пристроєм «Tru CAM LTI 20/20 ТС 001158».

ч.1 ст.122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Системний аналіз ч.1 ст.3, п. 9 ч.1 ст.31, п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» дають підстави для висновків колегії суддів що даним законом надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

В ст.19 Конституції України видно, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту ч.1 ст.77 КАС України видно, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зокрема, ч.2 даної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ч.4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідачі не подали суду відзив на позовну заяву та в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України не надали суду жодних належних, достовірних та допустимих доказів які вказують на ту обставину, що позивач під час руху транспортного засобу вчинив адміністративне правопорушення. Дані які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність вчинення останнім адміністративного правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачі всупереч ст. 77 КАС України як суб`єкти владних повноважень не виконали обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.03.2019р. серії ДП18 № 506979.

Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги долучені апелянтом до апеляційної скарги відзив на позов, відеозапис бодікамери поліцейського, оскільки згідно ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, апелянт не навів апеляційному суду обґрунтованих підстав неможливості подання даних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року у справі № 569/6790/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя С.М. Кузьмич

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 21.12.2019р.