Справа № 235/900/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа № 235/900/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання - Харечко О.П., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Станчуляка Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2019 року у справі № 235/900/17 (суддя в 1 інстанції - Філь О.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначені пенсії, зобов`язання вчинити певні дії. В подальшому позовні вимоги були уточнені та збільшені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 03.11.2016 року звернувся до Красноармійського об`єднаного УПФ України Донецької області (далі - відповідач )з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, оскільки досяг 42 річного віку та має пільговий стаж роботи більше ніж 25 років. Але відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки до страхового стажу не зараховано період роботи на ВП «Шахта «Бутівська» з 01.11.2011 року по 05.03.2015 року, на ВП «Шахта імені В.М. Бажанова» з 09.12.1992 року по 13.12.1992 року та з 10.01.1995 року по 31.10.2011 року. З цих підстав подав позовну заяву до суду, оскільки не згоден з висновком відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2019 року у справі № 235/900/17 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 06 лютого 2017 року; зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи на ВП «Шахта імені В.М. Бажанова » з 09 грудня 1992 року по 13 грудня 1992 року та з 10 січня 1995 року по 31 жовтня 2011 року, на ВП «Шахта «Бутівська» з 01 листопада 2011 року по 05 березня 2015 року; зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 року про призначення пенсії із врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.(арк.справи 247-253)

Не погодившись з рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню в частині відмови призначити пенсію незалежно від віку на пільгових умовах з 03 листопада 2016 року, з моменту звернення з заявою про призначення пенсії та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.(т.2 арк.справи 9-12)

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач 03.11.2016 року звернувся до відповідача із заявою № 5252 про призначення пенсії за віком та додав до неї належні документи. При розгляді заяви були взяті до уваги індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01.01.2000 року по 31.10.2016 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 28.11.2016 року, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 28.11.2016 року, лист управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні Донецької області № 2023/07 від 24.01.2017 року.

Рішенням відповідача від 06.02.2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про призначення пенсії, відповідач зазначив, що у заявника відсутній необхідний пільговий стаж в підземних умовах.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-VI), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 8 закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI) мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року. № 637 (даної - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до страхового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з невідповідністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, на посадах, які відносяться до Списку № 1 підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

На підставі частини першої статі 24 Закону № 1058-VI страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-VI, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-VI передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі частини першої статті 16 Закону № 1058-VI застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058-VI) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону).

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути безумовною підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 423/2828/16-а, від 06 березня 2019 року у справі № 242/3016/17.

Несплата роботодавцем як страхувальником страхових внесків за застраховану особу не може нести негативні наслідки для цієї особи, у випадку коли застрахована особа набула фактичний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року в справі № 242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а.

Колегією суддів встановлено, що періоди роботи позивача на ВП "Шахта імені В.М. Бажанова" з 09 грудня 1992 року по 13 грудня 1992 року, з 10 січня 1995 року по 31 жовтня 2011 року, на ВП "Шахта "Бутівська" з 01 листопада 2011 року по 05 березня 2015 року відносяться до пільгового стажу в розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та позивач має сукупний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на наступне.

Згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисною вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Тобто, для встановлення права на пенсію за віком з вищезазначених підстав необхідна підстава, зокрема, зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що записи містять чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у відповідні періоди на підприємствах - з повним робочим днем у шахті.

Підпунктом 1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за N58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 р. за N110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пп. 2.3 п.2 наказу, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Але з пункту 20 Порядку вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тобто, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Колегією судді встановлено, що позивачем при зверненні до відповідача про призначення пенсії було надано трудову книжку, в якій чітко зазначені відомості щодо характеру його роботи у відповідні періоди на підприємствах - з повним робочим днем у шахті. Також, позивачем було надано довідки підприємств про наявність трудового стажу для нарахування пенсії та підземні виходи, проте відповідач їх не прийняв до уваги, посилаючись на їх недійсність, через те, що вони видані на тимчасово окупованій території.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи наявність рішення відповідача від 06 лютого 2017 року про відмову в призначенні пенсії, суд дійшов висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування такого рішення із зобов`язанням відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача періоди роботи на ВП «Шахта імені В.М. Бажанова» з 09 грудня 1992 року по 13 грудня 1992 року та з 10 січня 1995 року по 31 жовтня 2011 року, на ВП «Шахта «Бутівська» з 01 листопада 2011 року по 05 березня 2015 року та потворно розглянути заяву позивача від 03 листопада 2016 року про призначення пенсії з врахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги позивача, щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач має виключну компетенцію в питаннях призначення і виплати пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вирішення питань, порушених позивачем у позовній заяві, є дискреційними повноваженнями відповідача. Відповідно, суд не повноважний втручатися до таких повноважень.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо застосування частини 2 статті 9 КАС України та часткового задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів вважає помилковим посилання представника позивача на правовий висновок, викладений в постанові КАС ВС від 28.11.2019 року у справі № 2340/3933/18, оскільки він не стосується спірних правовідносин.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2019 року у справі № 235/900/17 - залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2019 року у справі № 235/900/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць