Справа № 183/7650/18(2-а/183/51/19)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 183/7650/18(2-а/183/51/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року у справі №183/7650/18(2-а/183/51/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пономаренка Сергія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пономаренка Сергія Юрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 789160 від 27.11.2018 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів правопорушення та порушення процедури накладення стягнення.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено. Постанову серії АР № 789160 від 27.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху скасовано.

Відповідач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач у доводах апеляційної скарги вказує, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки встановлено, що його автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю, але той своєчасно його не пройшов, чим порушив вимоги статті 37 ЗУ «Про дорожній рух» та допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 27.11.2018 о 22 год. 30 хв. смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, на 24 км автошляху М-18, інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пономаренко Сергієм Юрійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 789160 від 27.11.2018 року, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП України.

Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що позивач - ОСОБА_1 здійснив експлуатацію транспортного засобу МАN TGA 26.390, державний номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язкового технічного контролю, чим порушив вимоги п. 31.3 «б» ПДР України («Заборона експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством»).

Позивач не погоджуючись з вказаним, оскаржив дії відповідача в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано беззаперечних доказів вчинення позивачем порушення п. 31.3 б) Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 31 Правил визначено вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Згідно з пп.31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для накладення адміністративного стягнення слугувало керування позивачем транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшло.

Керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язкового технічного контролю, позивачем заперечується.

В обґрунтування протиправності винесення оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності позивач зазначає, що відповідач не пред`явив жодних доказів вчинення ним даного правопорушення, не роз`яснив у зв`язку з чим він зробив висновок, що керований позивачем автомобіль має пройти технічний огляд. Крім того позивач вказує на грубе порушення відповідачем вимог ст.268 КУпАП, винесення оскаржуваної постанови не надавши позивачу можливості ознайомитись з матеріалами справи, скористатись правом отримати юридичну допомогу, дати пояснення, докази тощо.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Частиною другою цієї статті визначено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Положеннями ч. 8 цієї статті визначено, що на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

При цьому, порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначенопостановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 р. № 137(далі - Порядок № 137).

У відповідності до п. 1 Порядку № 137 порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

За приписами п. 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Таким чином, обов`язковий технічний контроль проходять вантажні автомобілі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач керував транспортним засобом - МАN TGA 26.390, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно загальновідомої інформації (у тому числі мережі інтернет) MAN TGA 26.390 є вантажним автомобілем для транспортування важкого вантажу, вантажопідйомність 12т.

Позивач оскаржуючи постанову відповідача не надав доказів наявності проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу та не навів доказів, щодо відмови відповідачем прийняти для огляду такий.

Крім того, згідно копії постанови відповідача, що оскаржена позивачем, позивач надавав пояснення, та отримав копію постанови, а отже такі докази спростовують висновки позивача щодо процедурних порушень відповідачем при прийнятті рішення. (а.с. 3).

В обґрунтування протиправності спірної постанови суд першої інстанції зазначає, що відповідачем не подано жодного доказу, який оцінювався ним при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, як і не надано доказів, які б свідчили про те, що транспортний засіб МАN TGA 26390, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, в силу вимог Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов`язковому технічному контролю.

В свою чергу, позивач не навів та матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а доводами позивача, наведеними в позовній заяві, не спростовуються висновки інспектора.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що факт порушення позивачем п.31.3 «б» ПДР України підтвердженого в ході судового розгляду справи, поліцейським дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 789160 від 27.11.2018 року є правомірною.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.3 ст. 121 КУпАП.

Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2019 року у справі №183/7650/18(2-а/183/51/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Пономаренка Сергія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - скасувати, прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак