Справа № 596/1761/19
Суддя: Лисюк І. О.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 596/1761/19
Провадження № 2-а/596/18/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Лисюк І.О.

за участю секретаря Федорів О.П.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2019 року, приблизно о 11:50 год. поліцейським Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Кульчицькою О.Ю. було винесено постанову серії ЕАК №1582873 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Позивач вважає, вказану постанову незаконною та безпідставною, виходячи з наступного.

Згідно п. 9.8 Правил дорожнього руху України з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

У відповідності до п. 9.1 (г) Правил дорожнього руху України увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративну відповідальність несуть водії транспортних засобів за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, але його притягнуто до відповідальності за не увімкнення фар поза межами населеного пункту під час руху транспортного засобу, що не входить до кола порушень, визначених частиною другою статті 122 КУпАП.

Тому просить скасувати вищезазначену постанову, оскільки винесена постанова та притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності, які не входять до кола порушень, визначених ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 додатково пояснив, що він дійсно у вказаний час рухався автомобілем у вказаному місці та визнає, що порушив п.9.8 ПДР України, але вважає, що інспектором невірно кваліфіковані його дії, які не відповідають ч.2 ст.122 КУпАП. Натомість такі дії мали б бути кваліфіковані за ст. 125 КУпАП, згідно якої встановлено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 КУпАП, якою передбачено стягнення у вигляді попередження. Тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву із прохання розглянути справу без участі представника управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, а також подав відзив на позов згідно якого вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 являються безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні цього позову в повному обсязі, оскільки відповідно до оскаржуваної постанови, позивач 03 жовтня 2019 року близько 11 год. 50 хв. на А/Д М-19 Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече, 358 км керував автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 ТІ в період з 01 жовтня 01 травня поза межами населеного пункту не ввімкнув фари ближнього світла або денні ходові вогні, чим порушив вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля поліцейського зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме, рух транспортного засобу, у якого не ввімкнені фари в режимі ближнього світла або денні ходові вогні. Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що позивачу після зупинки роз`яснено причину зупинки та суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, та запропоновано ознайомитись з відео доказами вчиненого ним правопорушення, проте останній відмовився в категоричні формі від перегляду відеозапису з автореєстратора службового автомобіля.

Враховуючи наведене, просить суд не брати до уваги посилання позивача на неправильну кваліфікацію вчиненого ним правопорушення, оскільки саме частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами, яким відповідно до п.9.1 ПДР є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи не встановлено жодних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, вважаю, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1582873 від 03.10.2019 року (а.с.4), що була винесена поліцейський роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капралом поліції Кульчицькою Оленою Юріївною , позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Як зазначено в постанові, 03.10.2019 року о 11:50 год., в с.Деренівка М19 391 км., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 ТІ не увімкнув ближнє світло фар поза населеним пунктом, а також денні ходові вогні поза населеним пунктом, чим порушив п.п 9.8 ПДР. та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відповідальність за якою настає за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 9.8. розділу 9 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Судом встановлено, що конструкцією автомобіля ВАЗ 21013 д.н.з. НОМЕР_1 ТІ, яким керував ОСОБА_1 , не передбачено денних ходових вогнів.

Згідно п.9.1 ПДР увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби відноситься до попереджувальних сигналів.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання суду, дає підстави для висновку, що вимога п.9.8 ПДР про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами денних ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Разом із тим, диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у оскаржуваній постанові відповідачем встановлено не було.

Суд приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту без увімкнення ближнього світла, не може бути кваліфіковане за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми світловими приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що приписами ст.125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст.121-128, ч. 1 і 2 ст.129, ст.ст.139 і 140 цього Кодексу.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що дії позивача невірно кваліфіковано за ч.2 ст.122 КУпАП, відтак він не може нести відповідальність за правопорушення, що виключає склад такого правопорушення.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених судом обставин в ході судового розгляду, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 73-77, 90, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (вул.Котляревського, 24 м.Тернопіль Тернопільської області) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК №1582873 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі - закрити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2019 року.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк