Справа № 456/3557/19
Суддя: Бучківська В. Л.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3557/19
Провадження № 2-а/456/109/2019
РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови серії ДП 18 № 520226 від 26.08.2019 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову серії ДП 18 № 520226 від 26.08.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255, 00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2019 поліцейським УПП у Миколаївській області Туріцою М.І. винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №500226, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. Зазначив, що дійсно 26.08.2019 близько 08:40 год. рухався по трасі «М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», Правил дорожнього руху не порушував, перетин вузької суцільної лінії не здійснював. На 174 км вказаної автодороги, його автомобіль зупинив поліцейський та повідомив, що він здійснив перетин вузької суцільної лінії. На його прохання надати відеозапис, яким зафіксоване правопорушення, поліцейський йому відмовив та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, однак 24.10.2019 та 26.11.2019 подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Миколаївській області в судові засідання 24.10.2019, 22.11.2019 та 19.12.2019 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення на вказані дати повернулись на адресу суду з відміткою про вручення конверта адресату.

22.10.2019 та 30.10.2019 від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Вважають, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтверджується постановою про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДП18 №500226; рапортом поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП у Миколаївській області Туріци М.І. від 17.10.2019 та відеозаписом із нагрудного відео- реєстратора DM-3915, яким зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та якому було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а тому вважають, що постанова серії ДП18 №520226 від 26.08.2019 є законною та такою, що скасуванню не підлягає.

24.10.2019 та 26.11.2019 позивачем ОСОБА_1 на адресу суду подано відповідь на відзив, в якому останній вказує, що відповідачем не подано суду жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтвердили факт можливого вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №520226 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. /а.с. 3/.

Відповідно до рапорту поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП у Миколаївській області капрала поліції Туріци М.І. від 17.10.2019, 26.08.2019, під час несення служби, нею спільно з капралом поліції Фартунним С.О. , було помічено автомобіль «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі «М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 174 км, водій якого порушив ПДР, а саме вимоги розмітки проїзної частини дороги 1.1. Вказаний транспортний засіб ними було зупинено та встановлено, що таким керував ОСОБА_1 . Останньому було повідомлено, що буде проводитись розгляд справи, з приводу порушення ОСОБА_1 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Перед початком розгляду справи, ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами, відповідно до ст. 268 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ДП18 №500226, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255, 00 грн. /а.с. 39/.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що таким зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та якому було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності /а.с. 42/.

З позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки ПДР він не порушував, відповідачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували можливий факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Так, факт вчинення позивачем правопорушення - порушення вимог дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» ПДР, внаслідок чого він допустив її перетин, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №520226 /а.с. 5/, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не подано.

Суд критично оцінює долучений відповідачем до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, оскільки такий не може бути належним доказом, який може свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки таким зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , в ході якого останньому було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності; зафіксованого факту порушення ОСОБА_1 вимог дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» ПДР, внаслідок чого він допустив її перетин, відповідачем суду не надано.

Крім того, виходячи з правової норми, яка міститься в статті 283 КАС України, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху відеозапис, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ДП18 №520226 від 26.08.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП не містить посилань на те, що до постанови додається відеозапис з місця події. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом в Постанові від 15.11.2018 року в справі № 524/5536/17.

Також суд критично відноситься до долученого відповідачем до матеріалів справи рапорту поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП у Миколаївській області капрала поліції Туріци М.І., оскільки такий останньою складено 17.10.2019, а обставини справи мали місце 26.08.2019.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані вказані обставини, а також не надано суду будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а також судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення рішення відповідачем.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є безпідставним, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №520226 від 26.08.2019 підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про закриття провадження у справі, суд звертає увагу на наступне.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст.286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Таким чином, у зв`язку з скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №520226 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП слід закрити.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 92 Конституції України, ст.ст. 229, 241-246, 250 КАС України,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Постанову серії ДП18 №520226, винесену поліцейськоим взводу 1 роти 1 батальйону 4 УПП у Миколаївській області капралом поліції Туріца Мартою Ігорівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги особами, що беруть участь у справі в 10 денний строк з дня отримання копії рішення у повному обсязі.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська