Справа № 560/2778/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2778/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в якому просив:

- визнати протиправними дії Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України щодо не включення у довідку відомостей про розмір грошового забезпечення із зазначенням додаткових видів грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення;

- зобов`язати надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку розміру пенсії із зазначенням відомостей про додатковий вид грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в перерахунку розміру пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії, врахувавши матеріальну допомогу на оздоровлення, з моменту призначення пенсії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що грошова допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, з 03 травня 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В подальшому, ОСОБА_2 з`ясувавши, що пенсія нарахована із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, проте не було враховано такий вид додаткового грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, яку позивач отримував в квітні 2018 року, 04 липня 2019 року звернувся до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про надання останнім до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням відомостей про додатковий вид грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, яку отримував в квітні 2018 року.

Листом від 16 липня 2019 року №42/308-19/К-208 Центрально-Західне міжрегіональне Управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України позивачу відмовлено в поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із зазначенням відомостей з додатковим видом грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, яку отримував в квітні 2018 року.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення, не зазначена в статті 43 Закону №2262-XII та у пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, то її не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону. При цьому, суд першої інстанції при прийнятті рішення керувався висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).

Положеннями ст. 1 Закону №2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

-посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону №2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Положеннями ч. 3 ст. 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Тобто, вказані норми закону визначають умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Проте, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

При цьому, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст. 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Враховуючи те, що грошова допомога для оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, виплата якої здійснювалася не щомісячно та не входить до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону №2262 переліку видів грошового забезпечення, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що така виплата не може бути врахована до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, а також у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 417/3210/16-а, яку згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України застосовує суд апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що з розміру матеріальної допомоги на оздоровлення було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

На думку позивача, положення ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачають обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, до якого входять усі виплати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів вважає зазначені доводи ОСОБА_2 необґрунтованими, оскільки ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке одночасно відповідає двом умовам:

- є окладом за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентною надбавкою за вислугу років, щомісячним додатковим видом грошового забезпечення (надбавкою, доплатою, підвищенням) чи премією;

- з нього було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, як зазначалось вище, сам по собі факт сплати із сум зазначених виплат страхового внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не є достатньою підставою для їх віднесення до грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії.

Враховуючи те, що грошова допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, виплата якої здійснювалася не щомісячно та не входить до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону №2262 переліку видів грошового забезпечення, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що така виплата не повинна враховуватись до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.