Справа № 520/10684/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 р. Справа № 520/10684/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.11.19 року по справі № 520/10684/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач), звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з 12 травня 2015 року по травень 2019 року; зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, 61200, м. Харків, майдан Конституції, 6.1, Палац праці, 3 під`їзд, 4 поверх) в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, 64309, м. Ізюм, вул. Старопоштова, 39-В) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з 12 травня 2015 року по травень 2019 року; зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відзиві на позов управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Харківській області ( далі по тексту відповідач) просив у задоволенні вимог відмовити.

6 листопада 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Визнано протиправними дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з 12 травня 2015 року по травень 2019 року.

Зобов`язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по страховим виплатам за період з 12 травня 2015 року по травень 2019 року, з урахуванням уже виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування скарги, відповідач зазначив, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам відповідача про те, що довідка № від 12.11.2014 року, видана на підтвердження того, що позивач є переміщеною з тимчасово окупованої території особою була скасована 8 липня 2016 року .

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на отримання страхових виплат, оскільки 21 березня 2005 року обласною травматологічною МСЕК м. Донецька йому була встановлена втрата професійної працездатності за сукупністю в розмірі 65% безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями: 25 % - хронічний бронхіт, 40 % - хронічна радикулопатія, що підтверджується копіями паспорта та довідки МСЕК за № 000915 від 21 березня 2005 року. ( а.с. 23, 22)

Також позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується копіями довідки від 12 листопада 2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та довідки від 14 березня 2019 року № 6305- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.( а.с. 24).

З 01 жовтня 2014 року по 30 листопада 2014 року позивач перебував на обліку в Куп`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області та отримував страхові виплати.

З 01 грудня 2014 року по теперішній час позивач перебуває на обліку в Ізюмському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Харківській області та отримував страхові виплати з грудня 2014 року по 12 травня 2015 року.

З 12 травня 2015 року виплата позивачу страхових виплат була припинена.

З червня 2019 року виплата страхових виплат Ізюмським відділенням управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області Позивач була поновлена та виплачується по теперішній час. Проте, суму заборгованості по страховим виплатам за період з 12 травня 2015 року по травень 2019 року позивачу Ізюмським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області не нарахована та не виплачена.

13 липня 2019 року позивач звернувся до Ізюмського відділення управління виконавчі дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з заявою про виплату йому заборгованості по нарахованим виплатам з січня 2016 року по червень 2019 року. ( а.с. 11).

04.09.2019 р., 05.09.2019 р., 06.09.2019 р. своїми листами відповідач повідомив позивача, що останній не звертався до відділення з вимогою виплати заборгованості та наразі щомісячні страхові виплати будуть виплачені за умови визначення Кабінетом Міністрів України окремого порядку.

Не погодившись з такою відповіддю ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має беззаперечне право на отримання страхових виплат, як особа, що втратила працездатність від професійного захворювання, з часу первинного призначення страхових виплат. Норми статті 47 Закону №1105-XIV гарантують позивачу право виплати страхової суми без обмеження протягом будь-якого строку (оскільки інвалідність встановлено безстроково) та не ставлять в залежність від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі - Закон N 1706-VII).

Відповідно до статті 1 Закону N 1706-VII , внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. ( стаття 14 Закону №1706-VII )

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №77-VIII.

Згідно підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону №1105-ХІV (у редакції, яка діяла до 01 січня 2015 року) у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Відповідно до статті 40 Закону №1105-ХІV (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК.

З 01 січня 2015 року зазначені норми встановлені частинами першою, п`ятою та 6 ст. 47 Закону № 1105-XIV (у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІІ).

Так, відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначені або не виплачені суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має беззаперечне право на отримання страхових виплат, як особа, що втратила працездатність від професійного захворювання, з часу первинного призначення страхових виплат. Норми статті 47 Закону №1105-XIV гарантують позивачу право виплати страхової суми без обмеження протягом будь-якого строку (оскільки інвалідність встановлено безстроково) та не ставлять в залежність від прийняття окремого порядку Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 за №6/26451 (далі - Порядок № 20, що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 1 розділу 3 Порядку № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Окремо підстав для припинення виплат Порядком №20 не передбачено.

Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб затверджено Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.12.2018 № 27.

Сума щомісячних страхових виплат за спірний період є заборгованістю, у розумінні пункту 5 розділу ІІІ Порядку №20.

Щомісячні страхові виплати особі, яка тимчасово переміщена, нараховуються з місяця подання заяви або з місяця, в якому не здійснювались страхові виплати робочим органом виконавчої дирекції Фонду, в якому зберігалася справа про страхові виплати на той час, та фінансуються впродовж тридцяти календарних днів з дати прийняття постанови про продовження раніше призначених страхових виплат.

Відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, затвердженим Постановою КМУ №365 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Пункт 15 Порядку не надає підстав для нарахування або не нарахування соціальних виплат. Вона визначила лише одну підставу обліку соціальних виплат - "які не виплачені за минулий період".

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зазначає, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс - Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання допомоги передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином на них поширюється режим "існуючого майна".

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 24.04.2015 за заявою №38667/06 у справі "Будченко проти України" наголосив, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (пункт 39).

З огляду на вищезазначене, відсутність окремого порядку не може бути визнано в якості належної підстави для відмови у виплаті позивачу страхових виплат за минулий період.

Доводи відповідача про те, що припинення страхових виплат відбулось внаслідок закінчення строку дії довідки позивача, як внутрішньо переміщеної особи, є безпідставними, оскільки відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду (справа 243/3505/16-ц, провадження № 14-271цс18) від 20 вересня 2018 року в якій зазначено, що "у зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-51цс17, та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відсутність довідки про взяття на облік позивача як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району АТО, не може бути підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій, тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 316 КАС України , суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Ізюмського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 по справі № 520/10684/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст виготовлений та підписаний 19 грудня 2019 року.