Справа № 240/9709/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9709/19

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва Вікторія Анатоліївна

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (рішення ухвалено суддею Панкеєвою В.А. в м.Житомирі, дату складання повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.08.2018 донарахування призначеної пенсії, згідно абзацу 7 пункту 7 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 (із змінами станом на 01.04.2018), як звільненому після 01 березня 2018 року, тобто за останні 7 місяці служби, на підставі раніше поданих документів та додатково наданих документів - довідки військової частини НОМЕР_1 за вих. №1305 від 05.06.2019 та №3261 від 05.06.2019, з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачених з березня 2018 року по липень 2018 року суми винагороди за участь в АТО/ООС та щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% за лютий 2018, яка нарахована та виплачена в складі грошового забезпечення у березні 2018 року, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю в недоотриманій з 01 серпня 2018 року пенсії та виплачувати перераховану пенсію в новому розмірі.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира 30 окремої механізованої бригади був звільнений з військової служби в запас. З 01.08.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При призначенні пенсії не були враховані додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У подальшому позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок та виплату призначеної пенсії, яку останній залишив без задоволення. Вважає, що відповідачем безпідставно не включено до складу грошового забезпечення для обрахунку пенсії суми винагороди за участь в АТО/ООС та щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60%, яку позивачу виплачено в березні 2018 року за лютий 2018 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир, 10003, ) щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_2 ) з 01.08.2018.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачені з березня 2018 року по липень 2018 року суми винагороди за участь в АТО/ООС та суму щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, яка нарахована та виплачена в березні 2018 року, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 01.08.2018.

В решті позовних вимог відмовив.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для включення до грошового забезпечення для обчислення пенсії сум щомісячної додаткової грошової винагороди та винагороди за участь в АТО суперечить нормам Закону, що регулюють спірні правовідносини.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді старшого прапорщика. Наказом командира окремої механізованої бригади від 27.07.2018 №121-РС старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та наказом від 31.07.2018 №198 виключено зі списків особового складу (а.с.14-15).

З 01.08.2018 позивачу призначено пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Довідками військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2018 №2549 та від 05.06.2019 №1305 підтверджено нарахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивачу з березня по липень 2018 року, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове пенсійне страхування (а.с.16-17).

Позивач 3 липня 2019 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просить прийняти додатковий документ - довідку командира військової частини НОМЕР_1 за вих.№1305 від 05 червня 2019 року, якою підтверджується проведення виплат за період з березня 2018 року по липень 2018 року сум матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, одноразової премії, винагороди за участь в АТО/ООС та щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% в березні 2018 року за лютий 2018 року, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та просив нарахувати і виплачувати в подальшому призначену пенсію з урахуванням вказаних складових (а.с.25).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 15.07.2019 № М-2788 відмовило у перерахунку пенсії з посиланням на те, що зазначені в довідці суми матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, одноразової премії, винагороди за участь в АТО/ООС та щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% не є фіксованими, їх виплата не є щомісячною, тому вони не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсії згідно Закону. Отже підстави, для врахування до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії суми щомісячної додаткової грошової винагороди та винагороди за участь в АТО/ООС відсутні (а.с.26-27).

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у проведенні перерахунку призначеної пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення грошової винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції на загальну суму 13295,70 грн., та щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60%, яка нарахована позивачу за лютий та виплачена у березні 2019 року, оскільки щомісячна грошова винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду передбачена і виплачувалася згідно вимог постанови КМ України від 20.01.2016 р. №18 "Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" в редакції, що була чинна на день таких виплат.

Такі винагороди виплачувались позивачу щомісячно і протягом всього періоду, який підлягав врахуванню для призначення та нарахування пенсійних виплат.

Таким чином, зазначив суд, систематична і щомісячна виплата позивачу грошової винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду в червні - липні 2018року є складовими додаткового грошового забезпечення позивача за цей період та підлягає врахуванню при визначенні розміру його пенсії.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується і вважає, що вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (Закон №2011).

Статтею 1 Закону №2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011 визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №2011 пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закон №2262-XII).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як слідує із змісту довідки в/ч А 0409 №1305 від 05.06.2019 року позивачу в останні календарні місяці служби (березень, травень, червень, липень 2018 р.) перед звільненням виплачена така винагорода у загальній сумі 13295,70 грн. З названої суми сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Правовою підставою для виплати названої винагороди була Постанова КМ України від 20 січня 2016 р. № 18 "Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських" (із змінами) та Інструкція про розміри і порядок виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затверджена наказом Міністерства оборони України від 10.02.2016року №67, зареєстрована і Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 р. за № 283/28413.

Відповідно до названої Постанови КМ та Інструкції, в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень.

Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Розмір винагороди військовослужбовцям за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у граничних розмірах на місяць визначено у додатку 1 (п.1 розділу ІІ названої Інструкції).

Винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних та за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах, заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва), психічних та поведінкових розладів (п.8 розділу ІІ названої Інструкції).

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103) для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Отже, в розумінні вимог п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01 березня 2018 року та пізніше, розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктами 1, 2 пункту 1 постанови КМУ №889 (Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду.

Зі змісту довідки від 05.06.2019 №1305 встановлено, що ОСОБА_1 у березні 2018 року було виплачено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60%, що становить 4229,82 грн, з якої було сплачено ЄСВ (а.с.17).

Факт нарахування позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2019 року та її виплата у березні 2019 року підтверджується листом від 05.06.2019 №3261 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №603 від 05.03.2018 (а.с.18-21).

Враховуючи наведене, отримувана позивачем згідно з довідкою від 05.06.2019 №1305 щомісячна додаткова винагорода, з якої утримувався єдиний соціальний внесок, має бути включена до складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу з серпня 2019 року пенсії підлягає перерахунку.

Дана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18).

Суд зауважує, що виплата щомісячної додаткової винагороди проведена в березні 2018 року, в місяць, який входить в період обчислення пенсії, тому є безпідставним посилання відповідача, що врахування суми щомісячної додаткової винагороди до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія є неможливим, оскільки вона нарахована за лютий 2018 року - місяць, який виходить за межі періоду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав включити щомісячну додаткову грошову винагороду позивачу за лютий 2018, нараховану та виплачену в березні 2018 року, до складу його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що виплата винагороди за участь в антитерористичній операції та її розмір у 2014 році була врегульована постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», відповідно до пункту 2 якої встановлено, що на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Так, у 2015 році виплата винагороди за участь в антитерористичній операції та її розмір установлені постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (Постанова №24), відповідно до п. 1 якої така винагорода виплачується в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

На виконання п. 4 Постанови №24 Міністерством оборони України видано Наказ від 2 лютого 2015 року №49, яким затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (Порядок №49).

Відповідно до п. 4 Порядку №49 виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

При цьому, Розділом ІІ Порядку №49 визначено механізм та умови виплати винагороди військовослужбовцям (крім резервістів) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду.

Так, військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.

Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Винагорода виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

- залучені до проведення АТО;

- перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України);

- перебувають у районі проведення АТО.

Таким чином, аналіз наведених постанови КМУ №158,постанови КМУ №24 та Порядку №49 свідчить про те, що винагорода за участь в антитерористичній операції є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір залежить як від днів участі в антитерористичній операції так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

За таких обставин, винагорода за участь в антитерористичній операції не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, який є складовим елементом грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, виплата якої не має систематичний (щомісячний) характер, а тому не включаються до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року справа №686/4370/17, від 18 квітня 2019 року справа №431/703/17, від 24 квітня 2019 року справа №431/701/17, від 21 серпня 2019 року справа №420/2338/16-а.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає до скасування частково з прийняттям нового рішення у відповідній частині.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення виплачені з березня 2018 року по липень 2018 року суми винагороди за участь в АТО.

Прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.