Справа № 280/3506/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 листопада 2019 року 12:19Справа № 280/3506/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О., представників

позивача: Сідельникової О.Л.

відповідача: Дяченко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.07.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» (далі позивач або ТОВ «БК «ВН-Граніт») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.04.2019 № та від 09.04.2019 №.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «БК «ВН-Граніт» посилається на те, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з контрагентом позивача ТОВ «ПМБ БАУТЕХ», викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки, є безпідставними з огляду на документальне підтвердження таких операцій первинними документами. Також зазначає, що виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не може ставитися в залежність від дотримання іншими суб`єктами господарювання вимог податкового законодавства. Крім того наголошує, що акт перевірки складено 14.02.2018, а спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акту перевірки від 14.02.2019, тобто на підставі неіснуючого документа. Із посиланням на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вважає податкові повідомлення-рішення від 09.04.2019 № та від 09.04.2019 № протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №280/3506/19, призначено підготовче засідання на 30.07.2019.

Ухвалою суду від 30.07.2019, за клопотанням представника відповідача, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 02.10.2019.

13.08.2019 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №33406), в якому він зазначає про наявність порушень позивачем вимог податкового законодавства, які відображено в акті перевірки від 14.02.2019 №81/08-01-14-07/33570896.

Вказує, що аналізом баз даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що контрагентом постачальником ТОВ «ПМБ БАУТЕХ», а саме ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у серпні 2018 року зареєстровано податкові накладні із номенклатурою, ідентичною зазначеній в податкових накладних, зареєстрованих на адресу ТОВ «БК «ВН-Граніт», а саме: демонтажні та монтажні роботи систем вентиляції, кондиціювання, опалення та каналізації. При цьому, податковий кредит, задекларований ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», не містить номенклатури робіт (послуг), за рахунок яких сформовано податковий кредит ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» та по ланцюгу ТОВ «БК «ВН-Граніт». Також, ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» та ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» не мають достатніх трудових ресурсів для виконання такого обсягу робіт; ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» за податковою адресою не знаходиться, будь-якого майна не має, є фігурантом кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч . 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України. Крім того, надані до перевірки акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) не містять відомостей про використання субпідрядних організацій, хоча згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено залучення ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» до виконання підрядних робіт. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 02.10.2019, за клопотанням представників сторін, провадження у справі зупинено до 12.11.2019.

Ухвалою суду від 12.11.2019 поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 12.11.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в цей же день.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 12.11.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» () зареєстровано в якості юридичної особи.

Видами господарської діяльності позивача є: підготовчі роботи на будівельному майданчику (код КВЕД 43.12); електромонтажні роботи (код КВЕД 43.21); монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування (код КВЕД 43.22); діяльність із підтримання театральних і концертних заходів (код КВЕД 90.02); організування інших видів відпочинку та розваг (код КВЕД 93.29); роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (код КВЕД 47.52); діяльність у сфері архітектури (код КВЕД 71.11); будівництво житлових і нежитлових будівель (код КВЕД 41.20; основний).

Позивач має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України, видану 07.02.2014 (строком дії до 31.01.2019; наказ від 31.01.2014 №3-Л), серії АЕ 289268, на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури (будівництво об`єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності).

Також, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України позивачу видано ліцензію від 17.01.2019 (наказ від 09.01.2019 №1-Л) на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 31.01.2019 №328 та направлення від 31.01.2019 №206 відповідачем у період з 01.02.2019 по 07.02.2019 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинам з ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» () за серпень 2018 року показників декларацій з податку на додану вартість та за 3 квартали 2018 року фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, за результатами якої складено акт від 14.02.2018 №81/08-01-14-07/33570896.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «БК «ВН-Граніт» вимог:

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 258 200 грн., у тому числі три квартали 2018 року 258 200 грн.;

пп. 14.1.36, пп. 14.1.18, пп. 14.1.231 п 14.1 ст. 14, пп. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 286 889 грн., у тому числі за серпень 2018 року у сумі 286 889 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що господарські взаємовідносини позивача із ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» у серпні 2018 року не мали реального характеру, а отже ТОВ «БК «ВН-Граніт» декларувало придбання робіт (послуг) невідомого походження, так як відсутнє їх придбання у ланцюгах постачання або виробництва (виконання).

Так, перевіркою встановлено документальне оформлення ТОВ «БК «ВН-Граніт» фінансово-господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг), а саме будівельні роботи з монтажу систем вентиляції, кондиціювання, каналізації та водопроводу на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюьинського-Глинки)» у контрагента постачальника ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» () за серпень 2018 року на загальну суму 1 721 332,20 грн. (в т.ч. ПДВ 286 888,70 грн.).

Аналізом баз даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що контрагентом постачальником ТОВ «ПМБ БАУТЕХ», а саме ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» у серпні 2018 року зареєстровано податкові накладні із номенклатурою, ідентичною зазначеній в податкових накладних, зареєстрованих на адресу ТОВ «БК «ВН-Граніт», а саме: демонтажні та монтажні роботи систем вентиляції, кондиціювання, опалення та каналізації. При цьому, податковий кредит, задекларований ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», не містить номенклатури робіт (послуг), за рахунок яких сформовано податковий кредит ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» та по ланцюгу ТОВ «БК «ВН-Граніт».

Також, у ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» та ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» відсутнє будь-яке майно та трудові ресурси для виконання такого обсягу робіт.

Крім того, в актах виконаних робіт загальна вартість матеріалів, що використані при будівельно-монтажних роботах, складає 1 085 977,57 грн. (без ПДВ), але згідно ЄРПН за період червень-серпень 2018 року придбання у ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» та ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» не зареєстровано.

Контролюючий орган також посилається на те, що ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» () є фігурантом кримінального провадження від 17.03.2017 №0000142, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч . 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України, досудове розслідування за яким здійснюється управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України.

Крім того, надані до перевірки акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) не містять відомостей про використання субпідрядних організацій, хоча згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено залучення ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» до виконання підрядних робіт.

На підставі акту перевірки винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 09.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 387 300,00 грн., у тому числі: 258 200,00 грн. за податковим зобов`язанням, 129 100,00 грн. за штрафними санкціями;

- форми «Р» від 09.04.2019 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 430 333,50 грн., у тому числі: 286 889,00 грн. за податковим зобов`язанням, 143 444,50 грн. за штрафними санкціями.

ТОВ «БК «ВН-Граніт» скористалось правом адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, проте рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 27.06.2019 №29299/6/99-99-11-04-01-25 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Крім того, позивач звертався до Ради бізнес-омбудсмена, яка зверненням від 26.06.2019 №19662 надала пропозиції Державній фіскальній службі України, в яких підтримала позицію платника податків.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «БК «ВН-Граніт» звернулось до суду з адміністративним позовом.

За змістом норм пп. 200.1, пп. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України; тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

У свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг (абзац другий пункту 198.1 статті 198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Водночас в силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону (тут та надалі - в редакції, що діяла на момент виникненняф спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладену у постановах від 19.03.2019 у справі №826/9534/17 та від 26.02.2019 у справі №826/1536/18. Окрім того, у своїй постанові від 19.03.2019 у справі №826/9534/17 Верховний Суд відзначив те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

З матеріалів справи судом встановлено, що 26.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бершка Україна» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» (Підрядник) укладено Договір підряду №260218BSK, відповідно до п.1.1 якого Підрядник зобов`язується виконувати і здавати Замовнику, а Замовник зобов`язується приймати і оплачувати окремі комплекси будівельно-монтажних робіт (надалі «Проект» та/або «Роботи»). При цьому, за змістом пп. 7.2.2 п. 7.2 Договору підряду №260218BSK, Підрядник має право у разі потреби залучити для виконання робіт за Договором третіх осіб. Згідно Акту приймання-передачі об`єкту від 27.06.2018 позивачем прийнято для виконання робіт об`єкт «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)».

Так, 27.06.2018 між позивачем (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПМБ БАУТЕХ» укладено Договір підряду №0618/1, за умовами п. 1.1 якого Замовник передає, а Підрядник приймає роботи з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, каналізації та водопроводу (далі за текстом Роботи) на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)». Підрядник в межах обсягів робіт і вартості, передбаченою договірною ціною, виконує роботи, набуває всі необхідні матеріали. Розрахункова вартість комплексу робіт і вартості устаткування проведена на підставі переліку обладнання і приводиться в розрахунку договірної ціни (Додаток №1 до Договору, що є невід`ємною частиною цього Договору). Вартість робіт за даним Договором відповідно до договірної ціни становить 1 270 845,75 грн., крім того ПДВ 254 169,15 грн. (п. 4.1 Договору). Здача і приймання робіт проводиться Сторонами відповідно до СНиП 3.05.01-85, СНиП 3.02.04-87 і п. 5.3 справжньої угоди з оформленням Актів виконаних робіт (п. 5.3).

01.08.2018 між тими самими сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору підряду від 27.06.2018 №0618/1, за умовами якої підрядник зобов`язується своїми силами і зі своїх матеріалів виконати додаткові роботи з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, опалення та каналізації на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)». Вартість додаткових робіт 165 916,80 грн., крім того ПДВ 33 183,36 грн.

На підтвердження фактичного виконання робіт позивачем до матеріалів справи надано копії: Договору підряду від 27.06.2018 №0618/1 із Додатковою угодою №1 та додатками до них; Підсумкову відомість ресурсів до локального кошторису №2-1-1; Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1; Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року; Акт від 21.08.2018 №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року із «Робіт з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, каналізації та водопроводу на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)», на загальну суму 475 946,28 грн. з ПДВ; Акт від 22.08.2018 №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року із «Робіт з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, каналізації та водопроводу на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)», на загальну суму 723 485,88 грн. з ПДВ; Акт від 23.08.2018 №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року із «Робіт з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, каналізації та водопроводу на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)», на загальну суму 322 800,16 грн.; Акт від 31.08.2018 б/н приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року із «Додаткових робіт з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, опалення та каналізації на об`єкті: «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)», на загальну суму 199 100,16 грн. Вказані документи підписано представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМБ БАУТЕХ».

Крім того, матеріали справи містять докази оплати отриманих товарів, робіт (послуг), а саме: платіжні доручення від 04.09.2018 №737 на суму 761 116,16 грн. (в т.ч. ПДВ 126 852,69 грн.) та від 18.10.2018 №859 на суму 960 216,32 грн. (в т.ч ПДВ 160 036,05 грн.).

В подальшому об`єкт «Магазин ТМ «BERSHKA» в ТРК «Мост-сіті центр» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, 2 (квартал вулиць Харківська-Плеханова-Коцюбинського-Глинки)» із виконаними роботами з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, каналізації та водопроводу на об`єкті, а також додатковими роботами з монтажу систем вентиляції, кондиціонування, опалення та каналізації прийнято Товариством з обмеженою відповідальністю «Бершка Україна», на підтвердження чого до матеріалів справи надано: Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 року та вересень 2018 року, Підсумкові відомості ресурсів за серпень 2018 року, Акт від 01.09.2018 №2 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 року на загальну суму 1 262 158,19 грн. з ПДВ.

Також матеріали справи містять Спеціальну частину Технічної документації від 27.06.2018 №3 щодо вказаного об`єкта (кошторис, графік виконання будівельно-монтажних робіт, ситуаційний план проекту магазину).

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності, суд вважає, що такі первинні документи в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

При цьому, суд відхиляє наведене в тексті акта перевірки зауваження контролюючого органу про наявність недоліків в Актах приймання виконаних будівельних робіт, а саме відсутність відомостей про використання субпідрядних організацій до виконання підрядних робіт з огляду на те, що наявність такого недоліку не є достатньою самостійною підставою для висновку про недостовірність наведеної в цьому документі інформації про обсяги виконаних робіт.

Співставлення документів по відносинам позивача із ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» із документами, які підтверджують подальший рух придбаного товару/послуг (передання об`єкту ТОВ «Бершка Україна») свідчить, що позивач придбавав товари/послуги з метою використання їх у власній господарській діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка встановлює: якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» було зареєстровано в якості юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Слід зазначити, що відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.08.2018 справі №1570/4299/12.

Також, чинним законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину.

Доказів на підтвердження того, що контрагент позивача не мав адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, відповідачем до суду не надано, а отже посилання контролюючого органу на відсутність у контрагента позивача будь-якого майна та трудових ресурсів для виконання такого обсягу робіт є безпідставними.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Отже, суд також не бере до уваги посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» () є фігурантом кримінального провадження від 17.03.2017 №0000142, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч . 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України, досудове розслідування за яким здійснюється управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, виходячи з наступного.

В силу норм ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також ч. 1 і 2 ст. 73 та ч. 2 ст. 74 зазначеного Кодексу визначено, що належними є саме докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд зазначає, що належним доказом порушення платником податкового законодавства України може бути вирок суду, в якому досліджено та надано оцінку діяльності підприємства, а також встановлено порушення таким підприємством/посадовими особами вимог чинного законодавства України.

В даному випадку, за відсутності вироку суду, набравшого законної сили, яким би встановлювалася фіктивність контрагента ТОВ «БК «ВН-Граніт» і формування ним в адресу позивача податкового кредиту в серпні 2018 року за начебто поставлені товари/послуги, які в дійсності не виконувались, посилання контролюючого органу лише на фігурування ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» в кримінальному провадженні не є належними доказами по справі та не спростовують висновків суду про реальність господарських операції ТОВ «БК «ВН-Граніт».

При цьому суд наголошує, що доказів того, що ТОВ «БК «ВН-Граніт» у серпні 2018 року мало господарські взаємовідносини із ТОВ «БУДМАКСТРОЙ», матеріали справи не містять, а контролюючий орган посилається на фігурування останнього в кримінальному провадженні лише з тих підстав, що ТОВ «БУДМАКСТРОЙ» є контрагентом ТОВ «ПМБ БАУТЕХ», та у серпні 2018 року реєструвало податкові накладні із номенклатурою, ідентичною зазначеній в податкових накладних, зареєстрованих на адресу ТОВ «БК «ВН-Граніт». Тобто, фактично доводи податкової зводяться до наявності порушень з боку контрагента постачальника позивача, які, з урахуванням закріпленого у ст. 61 Конституції Україну принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності, є необґрунтованими.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано Висновок судового експерта від 30.09.2019 №119, відповідно до якого документально не підтверджується зазначене в акті ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.02.2018 №81/08-01-14-07/33570896 заниження об`єкта оподаткування ТОВ «Будівельна компанія «ВН-Граніт» за 3 квартали 2018 року і донарахування до сплати податку на прибуток підприємств в сумі 258 200 грн., а також заниження об`єкта оподаткування за серпень 2018 року і донарахування до сплати податку на додану вартість в сумі 286 889 грн.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивачем правомірно відображено у бухгалтерському та податковому обліку відповідні суми податку на прибуток та податку на додану вартість по відносинам із ТОВ «ПМБ БАУТЕХ» у серпні 2018 року, тому, висновки акта перевірки від 14.02.2018 №81/08-01-14-07/33570896 є помилковими, а збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 09.04.2019 №004771407 та від 09.04.2019 № є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, при винесенні рішення суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі неіснуючого документа, оскільки акт перевірки складено 14.02.2018, а спірні податкові повідомлення-рішення винесено на підставі акту перевірки від 14.02.2019 з огляду на те, що така описка в даті складання акту перевірки не впливає на суть спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи на підтвердження понесених судових витрат міститься оригінал платіжного доручення від 17.07.2019 №1858, яким ТОВ «БК «ВН-Граніт» сплачено судовий збір у розмірі 12 264,50 грн., та який підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи на момент винесення рішення по суті не містять.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.04.2019 №004771407 та від 09.04.2019 №.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 12264 (дванадцять тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 50 копійок присудити на Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «ВН-Граніт» (69037, м. Запоріжжя, вул. 12 квітня, 5/Правди, 1, приміщення 3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 20.12.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко