Справа № 160/8470/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Справа № 160/8470/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Масенка Г.Є.
представника позивача Коваленко О.В.
представника відповідача Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
02.09.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД (надалі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (надалі відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 08.04.2019 р. №UA110000/2019/400031/2.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8470/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання на 25.09.2019 р. о 10:40 год.
25.09.2019 р. до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого повідомлено суд про незгоду з позовом, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числове значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За наслідками проведеної консультації та отримання митним органом додаткових документів позивача, письмових зауважень, відповідач дійшов висновку про відсутність документального підтвердження повноти включення до заявленого декларантом рівня митної вартості витрат, пов`язаних з доставкою товару до погодженого порту відвантаження та вартості навантаження на транспортний засіб (морське судно), що пов`язані з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України та технічних характеристик товару. У зв`язку із чим декларантом не подано документів згідно встановленого переліку, а отже, на думку митного органу, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до п. 2 ст. 58 МКУ.
Підготовче судове засідання 25.09.2019 р. було відкладено до 11:40 год. 16.10.2019 р. для надання представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву.
07.10.2019 р. до суду представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої наполягає на своїй правовій позиції про наявність порушень з боку митного органу та скасування прийнятого ним рішення. На думку позивача, митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані відповідачем. Позивач зазначає, що посилання відповідача на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей є необґрунтованими та суперечать наданим до суду доказам. Позивач наголошує, що ним при декларування товару було надано усі документи, що підтверджують повноту включення до рівня митної вартості усіх передбачених законом складових.
16.10.2019 р. до суду подані заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву, згідно яких відповідач вважає правомірними свої дії та рішення щодо коригування митної вартості товару, який був заявлений до митного оформлення.
Підготовче судове засідання 16.10.2019 р. було відкладено до 11:20 год. 14.11.2019 р. у зв`язку із необхідністю надання відповідачем розрахунку суми скоригованої митної вартості товару.
Ухвалою суду від 01.11.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
У підготовче судове засідання 14.11.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представником відповідача надані пояснення з проводу розрахунку скоригованої ним митної вартості товару, що були витребувані судом у минулому судовому засіданні.
Суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 09.12.2019 р. об 11:30 год.
У судове засідання 09.12.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази наявні у суду, заслухавши пояснення представників сторін, суд, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (надалі - МКУ) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти і прав (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до положень частини п`ятої ст.54 МКУ, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню (частина друга ст.52 МКУ).
З урахуванням положень ст.52 МКУ, відомості про складові митної в повинні бути документально підтверджені.
Згідно з частиною п`ятою ст.54 МКУ, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має застосовувати різні форми контролю, передбачені МКУ.
Однією з форм контролю, відповідно до частини першої ст.336 МКУ є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення та через митний кордон України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу визначених у частині першій статті 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю правильності визначення м вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваж ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 02.04.2019 р. звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товарів, ввезених на митну територію України за контрактом від 01.08.2019 р. № EL/3 з компанією NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd, а саме:
Товар 1 - машини сільськогосподарські для підготовки або оброблення грунту (в розібраному стані для зручності транспортування): грунтофреза 120 (ДТЗ 160) у кількості 150 шт.
Товари 2 - 241 - трактори ДТЗ 160.
Електронна митна декларація була зареєстрована за №UA110180/2019/405395.
Митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України митницею були додатково витребувані у позивача наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; - за наявності, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка); - каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні/вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
08.04.2019 р. Дніпропетровською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/400031/2, згідно якого вартість товару було збільшено до 135,91 дол.США за одиницю товару.
Не погоджуючись з коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінюючи вказане рішення на предмет його відповідності закону суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності ( розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ.
З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано з наступних підстав:
1. Поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту з виробником NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd (код 4104) від 01.08.2018 №ЕL/3 на комерційних умовах поставки СFR - Одеса.
Відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс - 2010 на умовах поставки СFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний заключити договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Тобто, на продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (ст.58 МКУ).
Відповідно до п.4.2 контракту від 01.08.2018 р. №EL/3 у ціну товару включена вартість упаковки і маркування.
2. Відповідно до інформації коносаменту від 08.02.2019 р. № 4352-0177- 901.027 маршрут перевезення оцінюваного товару розпочато у порту Qingdao до порту Южний.
Відповідно до цього коносаменту у «Freight & Charges» вчинено запис: «FREIGHT PREPARED» (фрахт оплачено), однак у графі «Рауаble аt» - зазначено «DASTINATION» (оплата здійснюється у місці доставки), тобто вантажоотримувачем, що не відповідає заявленим умовам поставки (СFR Одеса).
3. У наданому коносаменті відправником вантажу зазначено заявленого відправника товару NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd.
Враховуючи інформацію інтернет ресурсів, відстань між містами NanJin та Qingdao становить 470 км.
Документи на підтвердження доставки від продавця до порту Qingdao декларантом не надано.
Документи щодо підтвердження транспортної складової від порту Qingdao до порту Одеса також не надано.
4. Враховуючи заявлений декларантом характер угоди контракт з виробником (код 4104), виробник та відправник - NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd (Китай), відправником товару здійснювалось його митне оформлення у країні відправлення.
Документи щодо підтвердження виробника, а також підстав щодо можливості застосування при декларуванні товару контракту з виробником (код 4104) до митного контролю не надано.
5. Митну декларацію країни експорту декларантом до митного оформлення не надано, що унеможливлює здійснення перевірки числових значень заявленої вартості оцінюваних товарів.
6. Відповідно до вимог статей 135, 138 Кодексу торговельного мореплавства (Закон України від 21.10.1997 р. № 590/97-ВР) правовідносини між перевізником та одержувачем вантажу визначаються коносаментом. У коносаменті зазначаються:
1) найменування судна, якщо вантаж прийнято до перевезення на визначеному судні; 2) найменування перевізника; 3) місце приймання або навантажень вантажу; 4) найменування відправника; 5) місце призначення вантажу чи, при наявності чартеру, місце призначення або направлення судна; 6) найменування одержувача вантажу (іменний коносамент) або визначення, що коносамент видано "наказу відправника", або найменування одержувача з зазначенням, що коносамент видано "наказу одержувача" (ордерний коносамент), або визначенням, що коносамент видано на пред`явника (коносамент на пред`явника); 7) найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнішній вигляд, стан і особливі властивості вантажу; 8) фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, чи зазначення, що фрахт повністю сплачено; 9) час і місце видачі коносамента; 10) кількість складених примірників коносамента; 11) підпис капітана або іншого представника перевізника.
Разом з тим, в наданій декларантом копії коносаменту від 24.01.2019 р. №581212279. виявлено відсутність підписів уповноважених осіб морської лінії.
7. Відповідно до заявлених до митного оформлення відомостей, перевезення оцінюваної партії товару здійснено у 5 сорокафунтових контейнерах MRKU5171360, MRKU5359810, SUD708995, ТСLU5638969, МSКU299330 за коносаментом від 08.02.2019 р. № 4352-0177-901.027 на морському судні МSC DANIELA.
За результатами проведеної митницею перевірки з використанням модулю відстеження контейнерів, розміщеному на інтернет - ресурсі за адресою www.shipingline.org встановлено наявність перевантаження товарів, що переміщувались у контейнерах MRKU5171360, SUDU6708995 з морського судна МSC DANIELA на МАЕRSK КУRЕNIА (Аmbarli Рort Istambul, Turkey).
Наявність перевантаження свідчить про наявність додаткових витрат, пов`язаних з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший, що є складовими митної вартості товару.
Зазначене, на думку митного органу, унеможливлює підтвердження включення у повному обсязі до заявленого рівня вартості витрат, відповідно до вимог ч.10 ст.58 МКУ.
8. Відповідно до п.6 Специфікації від 28.11.2018 р. №2018-1.1, що є невід`ємною частиною контракту, покупець здійснює оплату за товар протягом 120 днів з моменту поставки.
Передбачені умови оплати (протягом 120 днів з моменту поставки партії товару) можуть розглядатись як прихований комерційний кредит та/або лізинг.
Умови договору, коли відвантаження товару та оплата не співпадають у часі, відповідно до норм Цивільного кодексу України (ст.1057) визначаються терміном «комерційний кредит». Продаж товару з відстроченням платежу як різновид комерційного кредиту регламентовано ст.694 ЦКУ. Договором купівлі - продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем. Поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ).
Відповідно до ст.58 МКУ митна вартість це ціна, яка фактично сплачена, або підлягає сплаті за поставлений товар.
Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів на користь продавця (в тому числі, процентів по комерційному кредиту, за наявності).
9. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Прайс-лист компанії NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd, наданий до митного оформлення, має суб`єктивний характер - містить цінову інформацію щодо товарів, зазначених у інвойсі від 24.01.2019 р. №ЕL2018-1В.
Зазначене унеможливлює використання відомостей, що містяться у наданому прайс-листі як об`єктивної інформації з урахуванням п.2 ст.52 МКУ.
10. Надана електронна копія коносаменту від 08.02.2019 р.№ 4352-0177- 901.027 містить відомості щодо кількісних показників товару (вага нетто, штуки), що не співпадають з відомостями, зазначеними у специфікації, інвойсі, пакувальному листі.
Листом від 04.03.2018 р. б/н NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd повідомляється про допущення помилок в частині загальної ваги брутто у коносаменті, але вносити зміни до документів або скасовувати їх дію має право орган, що їх видав.
Наданий лист від 04.03.2018 р. б/н NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd не може розглядатись як документ, що базується на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст. 52 МКУ), адже його дата (04.03.2018 р.) не кореспондується із датою видачі коносаменту (08.02.2019 р.).
11. Відповідно до п.2.2 контракту від 01.08.2018 р. №ЕL2018-1В, якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника.
Документи, що підтверджують якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного оформлення не надано.
До митного контролю надані відомості щодо технічних характеристик обладнання, проте вказані документи не містять відомостей про їх видавника чи інформації, що може бути ідентифікована з оцінюваною партією товару.
Відносно підстав для прийняття рішення, яке оскаржується, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що між ТОВ «АМТ ТРЕЙД» та NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd (Китай), було укладено зовнішньоекономічний контракт від 01.08.2019 р. № EL/3 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
02.04.2019 р. позивач задекларував до митного поста «Правобережний» Дніпропетровської митниці на загальну суму 218400 дол. США, що надійшли в Україну згідно зазначеного контракту на підставі специфікацій №2018-1 від 01.08.2018 р. та №2018-1.1 від 28.11.2018 р., а також комерційних і товаросупровідних документів - інвойсу №ЕL2018-1В від 24.01.2019 р., коносаменту №4352-0177-901.027 від 08.02.2019 р.
Електронній митній декларації був присвоєний номер UA110180/2019/405395.
Митна вартість товару була визначена позивачем на підставі наданих документів відповідно до п.1 ч.1 ст. 58 МК України, - за основним методом.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МК України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої ст.55 МК України.
Митним органом було випущено товар у вільний обіг за МД №UА110180/2019/405801.
Для підтвердження вартості товару, позивачем надано митниці документи, передбачені ч.2, 3 ст.53 МК України, а саме:
- декларацію митної вартості;
- зовнішньоекономічний контракт № ЕL/3 від 01.08.2018 року ;
- додаткову угоду №2 від 04.02.19 до контракту №ЕL/3 від 01.08.2018 р.;
- специфікацію №2018-1 від 01.08.2018 р. до контракту;
- специфікацію №2018-1.1 від 28.11.2018 р. до контракту;
- інвойс № ЕL/2018-1В від 24.01.2019 р.;
- пакувальний лист відповідно до інвойсу№ ЕL2018-1В від 24.01.2019 р.;
- технічні характеристики товару;
- комерційну пропозицію від 01.01.2018 р.;
- прайс-лиcт від 01.08.2018 р.;
- платіжні доручення №12 від 20.11.2018 р., №20 від 27.12.2018 р.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ митницею були додатково витребувані від ТОВ АМТ ТРЕЙД", наступні документи:
1) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) каталоги, прайс-листи виробника товару;
5) копія митної декларації країни відправлення;
6) висновки про вартісні якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Керуючись частиною 8 статті 55 МКУ, листом від 05.06.2019 р. ТОВ АМТ ТРЕЙД додатково надало митниці наступні документи:
- виправлений коносамент від 08.02.2019 р. №4352-0177-901.027;
- технічні характеристики трактору «ДТЗ 160»;
- лист департаменту морських перевезень від 05.04.2019 р.
Для підтвердження здійснення перевезення до кордону України підприємство надало :
- коносамент від 08.02.2019 р. №4352-0177-901.027;
- лист виробника від 04.03.2019 р. щодо загальної ваги брутто в коносаменті.
З викладеного вбачається, що вартість товарів підтверджується додатками (специфікаціями) №2018-1 від 01.08.2018 р. та №2018-1.1 від 28.11.2018 р. до контракту, рахунком-факгурою (інвойсом) № ЕL2018-1В від 24.01.2019 р., прайс-листом від 01.08.2018 року та комерційною пропозицію від 01.08.2018 року.
Факт здійснення перевезення також підтверджуються коносаментом №4352-0177-901.027 від 08.02.2019 р.
Як вбачається з пункту 10.5 контракту № ЕL/3 від 01.08.2018 р. компанією NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd (Китай) задекларовано себе як виробника товарів, які є предметом контракту.
Партія товару поставлялась на умовах СFR «Південний» згідно правил ІНКОТЕРМС 2010.
За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, термін СFR («Вартість та фрахт») означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для поставки товару в зазначений порт, однак ризик втрати чи ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна переходить з продавця на покупця в момент переходу товару крізь поручні судна у порту відвантаження.
За умовами СFR на продавця лягає відповідальність з очищення товару від стягнень для його вивозу. Тобто, у випадку поставки товару на зазначених умовах, транспортні витрати включаються у вартість товару.
Ціна СFR (СРК рrісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, зі сплатою експортних мит, та інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без вивантаження в порту, тобто транспортні витрати не повинні окремо додаватися до ціни товару, що підлягає сплаті, оскільки за умовами поставки в ціну товару вже включена вартість доставки (фрахту) до порту Південний (Україна).
З викладеного слідує висновок, що складовими митної вартості за поставкою вцілому є тільки інвойсна вартість товару, вартість транспортних витрат в даному випадку, не є складовою митної вартості. Отже, суд зазначає про помилковість висновків митного органу в цій частині.
Крім того, не знайшли свого правового підтвердження посилання відповідача на положення ст.ст. 135, 138 Кодексу торговельного мореплавства в частині відсутності підписів уповноважених осіб морської лінії у наданій декларантом копії коносаменту, оскільки судом було встановлено, що копію коносаменту було отримано телекс-релізом, який є внутрішнім документом океанської лінії, який підтверджує, що вантаж може бути отриманий без надання оригіналу коносамента (original Bill of lading), у зв`язку із чим підпис уповноважених осіб морської лінії не є обов`язковими та за відсутності яких можна дійти висновків про порушення декларантом митного законодавства.
Також, судом встановлено, що позивачем помилково було зазначено у коносаменті від 08.02.2019 р. №4352-0177-901.027 в графі «Рауаble at» - «DASTINATION». Виправлений коносамент було надано митниці листом від 05.04.2019 р. за №169, що в ході судового розгляду справи спростовано не було.
Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати, що при здійсненні митних формальностей в країні експорту продавцем не було здійснено оплати усіх витрат та фрахту відповідно до умов поставки (СFR Одеса), такими, що не відбулись.
Щодо думки митного органу про те, що передбачені в контракті умови оплати можуть розглядатися як прихований комерційний кредит та/або лізинг суд зазначає наступне.
Відповідно до п.6 Специфікації від 28.11.2018 р. №2018-1.1, що є невід`ємною частиною контракту, покупець здійснює оплату за товар протягам 120 днів з моменту поставки. Передбачені умови оплати (протягам 120 днів з моменту поставки партії товару) можуть розглядатись як прихований комерційний кредит та/або лізинг.
Умови договору, коли відвантаження товару та оплата не співпадають у часі, відповідно до норм Цивільного кодексу України (ст.1057) визначаються як комерційний кредит.
Продаж товару з відстроченням платежу як різновид комерційного кредиту регламентовано ст.694 Цивільного кодексу України. Договором купівлі - продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передачі товару продавцем.
Поставка товару з таким відстроченням по оплаті може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, тому не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п, 5 ст. 51 МКУ).
Відповідно до ст. 58 МКУ митна вартість це ціна, яка фактично сплачена, або підлягає сплаті за поставлений товар.
Ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів па користь продавця (у тому числі процентів по комерційному кредиту, за наявності).
Відповідно до ст.1057 ЦКУ надання кредиту як відстрочення або розстрочення оплати товарів передбачається договором, виконання якого пов`язане з переданням у власність іншій стороні речей/товару.
Досліджуючи зміст Контракту №ЕL/3 від 01.08.2018 р., суд встановив, що ним не передбачена сплата будь-які процентів на суму, що відповідає ціні товару, поставленого на умовах розстрочення платежу.
Таким чином, в даному випадку, проценти, як частина митної вартості товару, у зв`язку з їх відсутністю, не можуть розглядатись як складова митної вартості.
Зазначене митним органом у Рішенні про коригування припущення правопорушення з боку декларанта не може прийматися судом в якості встановленого порушення та/або свідчити про наявність певних обставин, з якими закон пов`язує настання негативних наслідків.
Крім того, такі висновки контролюючого органу, на переконання суду, є втручанням у діяльність підприємства, яку воно відповідно до вимог закону має вільно провадити та на свій розсуд визначати умови договірних правовідносин.
Під час судового розгляду справи відповідачем не підтверджено розбіжності у наданих декларантом відомостях, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та судом таких розбіжностей не встановлено.
Те саме стосується доводів митного органу про недоліки прайс-листів.
Крім того, чинним законодавством не встановлено будь-яких вимого щодо форми та змісту прас - листів, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд.
З огляду на засади свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прас-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
Окрім того, наведені відповідачем недоліки прайс-листів не свідчать про неможливість перевірити числові значення складових митної вартості.
Підприємство подало до митного оформлення лист виробника NanJin OneTouch Business Service Co., Ltd щодо загальної ваги брутто в коносаменті б/н від 04.03.2019 року, а не від 04.03.2018 року, як зауважує митниця в гр. 33 Рішення.
Крім того, позицію позивача в даному випадку підтверджує і прийнята митним органом МД № UA110180/2019/405801 від 08.04.2019 року, в гр.44 якої зазначено лист виробника б/н від 04.03.2019 року.
Судом також встановлено, що технічні характеристики надані до митного органу офіційно виробником товару і містять усі основні властивості товару та його якісні характеристики, необхідні для ідентифікації.
Суд зазначає, що частина 5 статті 53 МКУ прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої нею особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Частиною 2 цієї статті визначено вичерпний перелік документів, які надаються для підтвердження митної вартості товару.
В цьому переліку відсутні документи, що підтверджують якість товару.
Митний орган має право вимагати додаткові документи, передбачені частиною 3 ст.53 МКУ лише у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складові митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, вимога митниці про надання документів, що містять відомості про якісь характеристики в даному випадку грунтофрези є необгрунтованою.
По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару та таке коригування не є пропорційним виявленим недолікам (порушенням).
Крім того, судом встановлено, що 08.04.2019 року відбулося митне оформлення за основним методом визначення митної вартості товарів-тракторів, задекларованих ТОВ «АМТ ТРЕЙД». Задекларований підприємством товар був поставлений за тим самим коносаментом №4352-0177-901.027 від 08.02.2019 року на підставі того ж самого зовнішньоекономічного контракту № ЕL/3 від 01.08.2018 року, що підтверджується митною декларацією від 08.04.19 № UА110180/2019/405801.
Тобто, в рамках одного декларування поставка і товарів-тракторів, і товарів-грунтофрез здійснених за одним коносаментом та на підставі одного контракту митний орган висловлює дві протилежні одна одній позиції.
Такі дії з боку суб`єкта владних повноважень суд вважає недопустимими.
Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).
Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності мають стосуватися лише числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з оскаржуваного Рішення підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Такий висновок, зокрема, узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України, та відповідно до статті 49 МК України визначена митна вартість базується на ціні, що фактично сплачена за ці товари.
Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 статті 58 МК України, до митної вартості додані фактичні витрати, понесені на оплату перевезення морським транспортом.
Додавання до ціни товару, мають здійснюватися на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
В даному випадку вказаних обставин митницею не наведено, окрім посилання на реквізити використаних митних декларацій.
Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі № 815/3400/17.
З урахуванням викладеного, з наданих документів вбачається, що підприємство для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають суттєвих протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд зазначає, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного Рішення носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.
Встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване Рішення прийняте без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин у сукупності, встановивши дійсні обставини справи у взаємозв`язку із системним аналізом положень чинного законодавства України і матеріалів справи, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
В порядку розподілу судових витрат, з огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити;
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 08.04.2019 р. №UA110000/2019/400031/2.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АМТ ТРЕЙД документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 грудня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 19.12.19 Суддя Згідно з оригіналом Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун