Справа № 1.380.2019.002705
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.002705
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача Кецка В.Я.,

представника відповідача Писарева О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці ДФС (надалі Відповідач), в якому із урахуванням уточнених позовних вимог від 02.12.2019 просить суд стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів по день фактичного їх розрахунку у розмірі 176822,36 грн.

Ухвалою від 03.06.2019 у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено повністю.

Згідно з ухвалою від 03.06.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 26.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.07.2019 від Відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

19.07.2019 від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. справи 51-52), згідно з яким просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

31.07.2019 Позивач подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду (арк. справи 59-62).

31.07.2019 Позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву (арк. справи 63-64).

Ухвалою від 03.10.2019 у задоволенні клопотання Львівської митниці ДФС про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів, - відмовлено повністю.

02.12.2019 представник Відповідача подав додаткові пояснення у справі (вх. № 45305).

02.12.2019 представник Позивача подав заяву про зменшення розміру позовної вимоги.

Ухвалою від 02.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що після її звільнення, Львівська митниця ДФС самостійно скасувала наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. У зв`язку з чим, Львівською митницею ДФС було проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, тобто за період з 20.06.2017 по 13.09.2017, а в лютому 2018 проведено новий розрахунок компенсації заробітної плати за час відсторонення від посади. Позивач наголошує, що такий розрахунок було проведено з нею не в повному обсязі, що призвело до її звернення з позовом до суду. В подальшому, за рішенням суду від 27.07.2018 з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 було стягнено грошові кошти в сумі 9651,40 грн., та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 3660,09 грн. Позивач наголосила, що вказане рішення Відповідачем фактично було виконане в повному обсязі лише 26.02.2019, що вказує на тривалий час непроведення з Позивачем розрахунку у повному обсязі. У зв`язку з цим, просить стягнути на її користь середній заробіток за затримку виплати розрахункових коштів.

Відповідач проти позову заперечив. Подав відзив на позовну заяву (арк. справи 51-52). Відповідач заперечив щодо періоду з якого Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку. Зазначає, що оскільки рішення суду, згідно якого стягнено на користь Позивача відповідні кошти було винесено 27.07.2018, відтак вважає безпідставним твердження Позивача щодо необхідності стягнення середнього заробітку з лютого 2018 року. Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач подав відповідь на відзив (арк. справи 63-64). Зазначив, що після звільнення у Відповідача виник обов`язок щодо проведення в повному обсязі виплати компенсації, в тому числі за всі невикористані дні щорічної відпустки, який було виконано лише в примусовому порядку на підставі рішення суду 26.02.2019. Таким чином, суму стягнення середнього заробітку, на думку Позивача, слід обчислювати з лютого 2018 року по день фактичного розрахунку 26.02.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про зменшення суми позовних вимог. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 08.06.2017 №323-о Про відсторонення від виконання посадових обов`язків, зокрема, відсторонено ОСОБА_1 , від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження; встановлено для позивача п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями та визначити її робоче місце у відділі боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління протидії митних порушень Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 13.07.2017 №434-о Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС від 08.06.2017 №323-о визначено робочим місцем для ОСОБА_1 відділ організації документування і роботи з документами управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 13.09.2017 №647-о Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків начальнику управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головному бухгалтеру Львівської митниці ДФС - ОСОБА_2 .Я. оголошено догану.

Наказом Львівської митниці ДФС від 23.10.2017 №757-о Позивача звільнено з посади начальника управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності головного бухгалтера Львівської митниці ДФС.

Наказом Львівської митниці ДФС від 14.02.2018 №29-дс на виконання вимоги Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях від 06.02.2018 №3 скасовано наказ Львівської митниці ДФС від 13.09.2017 №647-о Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 4 статті 72 Закону України Про державну службу Львівська митниця ДФС здійснила нарахування та виплату середньої заробітної плати за весь час відсторонення Позивача від виконання посадових обов`язків за період з 20.06.2017 по 13.09.2017.

Суд встановив, що в лютому 2018 року Львівська митниця ДФС провела новий розрахунок належної ОСОБА_1 компенсації заробітної плати за час відсторонення від посади у розмірі 87378,33 грн.

Вважаючи, що така компенсація проведена Відповідачем не у повному обсязі, ОСОБА_1 зверталася з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі №813/3657/17 з Львівської митниці ДФС стягнено на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9651,40 грн. та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 3660,09 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.11.2018.

Львівська митниця ДФС в повному обсязі виконала рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі №813/3657/17 лише 26.02.2019.

Вважаючи, що Відповідачем тривалий час безпідставно не проводилося з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні, Позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що згідно вказаних норм, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, в разі ж невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Як видно з матеріалів справи, після самостійного скасування Львівською митницею ДФС наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, Позивачу проведено нарахування та виплату середнього заробітку за час відсторонення від виконання посадових обов`язків, тобто за період з 20.06.2017 по 13.09.2017.

Судом встановлено, що в лютому 2018 року з ОСОБА_1 проведено новий розрахунок компенсації заробітної плати за час відсторонення від посади.

Оскільки такий розрахунок було проведено не в повному обсязі, Позивач зверталася з позовом до суду.

Так, відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі №813/3657/17 з Львівської митниці ДФС стягнено на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9651,40 грн. та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 3660,09 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що вказане рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 у справі №813/3657/17 виконано Львівською митницею ДФС 26.02.2019.

Таким чином, суд зазначає, що повний розрахунок при звільненні з Позивачем проведено лише 26.02.2019.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначав про безпідставне стягнення середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів з лютого 2018, адже рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/3657/17, на підставі якого проведено остаточний розрахунок з Позивачем було винесено 27.07.2018.

Суд з цього приводу наголошує, що законодавство покладає на установу обов`язок провести при звільненні працівника виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації і така виплата провадиться в день звільнення.

Тому, вищевказане покликання Відповідача суд вважає необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу, що наявність рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/3657/17, на підставі якого і проведено з Позивачем остаточний розрахунок додатково акцентує увагу на тому, що у лютому 2018 Відповідач не в повному обсязі провів з Позивачем розрахунок при звільненні, що зумовило звернення ОСОБА_1 до суду з вимогами про стягнення усіх належних їй виплат.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, оскільки новий розрахунок при звільненні Позивача проводився у лютому 2018 року, а остаточна виплата належних Позивачу сум була проведена лише 26.02.2019, суд вважає вказаний період часом затримки у повному розрахунку.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно з абз. 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно долученої до матеріалів справи довідки Львівської митниці ДФС від 25.10.2019 №13-70-05/38-201 заробітна плата ОСОБА_1 за серпень 2017 становить 15277,73 грн., середній заробіток за час відсторонення 14 днів 9823,23 грн., листок непрацездатності 10 календарних днів 5454,50 грн.

Заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2017 року становить 24267,12 грн., середній заробіток за час відсторонення 9 днів 6315,00 грн., оклад 12 робочих днів (96 годин) 3028,57 грн., звання 342,86 грн., вислуга 1514,29 грн., індексація 66,40 грн., премія 13000,00 грн.

Згідно вказаної довідки, середньоденна заробітна плата становила 715,88 грн.

Суд зазначає, що представник позивача з вказаним розрахунком погодився, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про зменшення суми позовних вимог.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні уточнив, що обчислення періоду затримки у повному розрахунку при звільненні необхідно проводити з 01.03.2018.

Як уже зазначалося, повний розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 проведено у лютому 2019.

Так, відповідно до інформації, зазначеної у повідомленнях Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області від 27.02.2019 № 1374/07.1-11 та №1375/07-1-11 про проведення безспірного списання коштів (арк. справи 54-55), меморіальними ордерами №1 та № 2 від 25.02.2019 забезпечено перерахування грошових коштів з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 у розмірі 9651 грн. 40 коп. згідно виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 у справі №813/3657/17 та грошової компенсації за невикористані дні відпустки з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 у розмірі 3660 грн. 09 коп. згідно виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 по справі № 813/3657/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що періодом затримки у повному розрахунку при звільненні є період з 01.03.2018 по 25.02.2019, що становить 247 робочих дні.

Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що середній заробіток ОСОБА_1 за весь час затримки виплати розрахункових коштів по день фактичного їх розрахунку становить 176822,36 грн. (середньоденний заробіток 715,88 грн. помножено на 247 дні періоду затримки повного розрахунку) та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Відповідач доводів на спростування заявлених Позивачем вимог суду не надав.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Львівської митниці ДФС (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати розрахункових коштів по день фактичного їх розрахунку у розмірі 176822 (сто сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять два) грн. 36 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову в сумі 2325 (дві тисячі триста двадцять п`ять) грн. 63 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 23.12.2019.

Суддя Мричко Н.І.