Справа № 826/24547/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 грудня 2019 року м. Київ№ 826/24547/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства «Лебідь» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник публічного акціонерного товариства «Лебідь» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни та просить суд:

- визнати дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. щодо визнання нікчемними:

договору про внесення змін від 15 липня 2014 року;

договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 25 червня 2014 року;

договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 вересня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 жовтня 2014 року;

договору про внесення змін від 31 жовтня 2014 року;

укладених між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Лебідь» протиправними;

- визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. викладене у формі повідомлення про нікчемність:

договору про внесення змін від 15 липня 2014 року;

договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 25 червня 2014 року;

договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 серпня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 вересня 2014 року;

договору про внесення змін від 15 жовтня 2014 року;

договору про внесення змін від 31 жовтня 2014 року;

укладених між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Лебідь.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 вересня 2015 року позивачем отримано повідомлення відповідача від 29 серпня 2015 року № 11/1-27443 про нікчемність правочину (договору) та з вимогою про негайне виконання зобов`язань за кредитним договором з врахуванням нікчемності договорів про внесення змін. Однак позивач з вказаним повідомленням не погодився та вважає його безпідставним, незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 12 листопада 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судовий розгляд на 01 грудня 2015 року.

24 листопада 2015 року відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, який обґрунтовано тим, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ВіЕйБі Банк» за результатами проведеної перевірки правочинів, вчинених ПАТ «ВіЕйБі Банк» у період з 21 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року було виявлено ряд правочинів, які підпадають під підстави, визначені положеннями частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» які є нікчемними, в тому числі і ряд правочинів позивача, що і слугувало підставою для направлення відповідного повідомлення з вимогою. Жодних порушень чинного законодавства відповідачем допущено не було.

23 листопада 2015 року представником відповідача подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду.

Водночас представником відповідача подано заяву про закриття провадження у справі, яку обґрунтовано тим, що повідомлення про нікчемність правочину (договору) не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для сторін нікчемного договору, а тому не може бути предметом розгляду адміністративного суду.

У відповідному судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про відкликання клопотання про залишення позову без розгляду, яке прийнято судом.

Протокольної ухвалою суд змінив порядок розгляду справи, ухваливши про перехід до подальшого завершення розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

22 грудня 2015 року до суду надійшло клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статтей 21, 22, частин першої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Ухвалою суду від 26 січня 2016 року клопотання представника публічного акціонерного товариства «Лебідь» про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у справі № 826/24547/15 до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статтей 21, 22, частин першої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, з дня набрання чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, тобто з 15 грудня 2017 року, адміністративне судочинство здійснюється за правилами цієї редакції Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ч. 1 ст. 237 КАС України провадження у справі поновлюється, за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення . Про поновлення провадження у справі суд постановлює ухвалу.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Так підставою для зупинення провадження у справі став розгляд Конституційним Судом України подання Верховного суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п`ятої статті 41 Конституції України.

Проте, на день винесення даної ухвали, судом конституційної юрисдикції остаточного рішення не прийнято.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення розгляду справи у межах розумного строку, суд вважає необхідним поновити провадження у даній справі.

Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено (ч. 3 ст. 237 КАС України).

Надаючи правову оцінки обставинам справи, суд дійшов до наступних висновків.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України, регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Згідно ч. ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону перевірка правочинів із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Наведена позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11.04.2018 року, № 910/24198/16 від 16.05.2018 року та № 819/353/16 від 04.07.2018 року.

Таким чином, оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, то він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), а тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Зміст вищевикладеного дає підстави для висновку, що права позивача у межах спірних правовідносин не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними та скасування рішень Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними правочинів (трансакцій) щодо перерахування на користь Позивача грошових коштів, відтак не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 802/351/16-а.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності рішення уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки, за висновком Великої Палати Верховного Суду України відповідні вимоги не підлягають розгляду в судах (в тому числі у господарських) та повторне звернення до адміністративного суду зі спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, суд не роз`яснює право звернення до іншого суду.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 238, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Поновити провадження у справі № 826/24547/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Лебідь» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Задовольнити клопотання представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про закриття провадження у справі.

Закрити провадження у справі № 826/24547/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Лебідь» (42238, Cумська область, Лебединський район, село Будилка, вулиця Леніна, 58, ) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 27-Т, адреса для листування: 02096, місто Київ, Харківське шосе, 49, ) про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. щодо визнання нікчемними договору про внесення змін від 15 липня 2014 року; договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 25 червня 2014 року; договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 15 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 15 вересня 2014 року; договору про внесення змін від 15 жовтня 2014 року; договору про внесення змін від 31 жовтня 2014 року укладених між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Лебідь»; визнання протиправними і скасування рішень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. викладених у формі повідомлень про нікчемність договору про внесення змін від 15 липня 2014 року; договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 25 червня 2014 року; договору про внесення змін від 12 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 15 серпня 2014 року; договору про внесення змін від 15 вересня 2014 року; договору про внесення змін від 15 жовтня 2014 року; договору про внесення змін від 31 жовтня 2014 року укладених між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ «Лебідь.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Ухвала, відповідно до змісту частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання.

Згідно з частиною першою статті 295 та частиною першою статті 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Келеберда