Справа № 824/262/19-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/262/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

17 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (рішення ухвалено суддею Левицьким В.К. в м.Чернівці, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-148240-54 від 27.11.2018 р. в сумі 15819,54 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.01.1995 р. зареєстрований як фізична особа-підприємець і здійснював підприємницьку діяльність до 2002 року, після чого знявся з обліку Сокирянської ОДПІ як фізична особа-підприємець та припинив свою діяльність.

У жовтні 2018 р. з метою оформлення пільгової пенсії він звернувся до Новодністровського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, де його було повідомлено про наявність у нього як фізичної особи-підприємця є заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (недоїмки). З цього приводу 19.10.2018 р. позивач звернувся до Новодністровського відділення Сокирянського управління ГУ ДФС у Чернівецькій області де йому повідомили, що згідно облікових даних він обліковується як фізична особа-підприємець. 19.10.2018 р. позивач звернувся до державного реєстратора Новодністровської міської ради з усною заявою про надання інформації щодо наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позивача як ФОП. Оскільки відомостей про реєстрацію відносно нього не було в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з метою припинення нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, він 19.10.2018 р. зареєструвався як фізична особа - підприємець, і в цей же день припинив підприємницьку діяльність.

З огляду на наведене, позивач вважає, що контролюючим органом безпідставно нараховано йому недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску, оскільки до 19.10.2018 р. він не був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, не здійснював будь-якої підприємницької діяльності, а тільки 19.10.2018 р. він зареєструвався і в цей же день був знятий з реєстраційного обліку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-148240-54 від 27.11.2018 р.

Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області з рішенням суд першої інстанції не погодилось, подало апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що позивач з 03.01.1995 р. по 19.10.2018 р. перебував на обліку у Новодністровському відділенні Сокирянського управління ГУ ДФС у Чернівецькій області, а тому відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є платником єдиного соціального внеску. Позивач не надав будь-яких доказів реєстрації припинення підприємницької діяльності та зняття з обліку в контролюючому органі, починаючи з 2002 року. Згідно інформаційних баз даних Новодністровського відділення Сокирянського управління ГУ ДФС у Чернівецькій області державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача відбулася тільки 19.10.2018 р. Відповідач вважає, що оскаржувана вимога є законною та обґрунтованою.

Позивач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання представники сторін не прибули, про день, час та місце судового розгляду справи були належним чином повідомлені. Позивач просив розглядати справу без його участі та його представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 - 9, 77).

27.11.2018 р. відповідачем у відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, винесено вимогу №Ф-148240-54 про сплату позивачем боргу (недоїмки) у розмірі 15819,54 грн (а.с. 20, 75).

Вказану вимогу позивач отримав 30.11.2018 р., що підтверджується відміткою про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 76).

Не погоджуючись із вимогою, 12.12.2018 р. позивач подав скаргу до ГУ ДФС в Чернівецькій області (а.с. 47).

За результатами розгляду скарги, 26.12.2018 р. відповідачем прийнято рішення, яким скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.11.2018 р. №Ф-148240-54 залишено без розгляду (а.с. 26-27).

Розглянувши скаргу позивача від 04.01.2019 р. щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.11.2018 р. №Ф-148240-54, 08.02.2019 р. ДФС України прийняло рішення про залишення скарги без розгляду (а.с. 22 - 23).

Вважаючи вимогу про сплату про сплату боргу (недоїмки) протиправною з тих підстав, що в 2002 році він припинив свою підприємницьку діяльність і з того часу не зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що позивач станом на момент прийняття оскаржуваної вимоги перебував у статусі фізичної особи - підприємця, отже, у податкового органу відсутні підстави для нарахування йому єдиного внеску і, як наслідок, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Стаття 4 Закону № 2464-VI визначає перелік суб`єктів, які відносяться до платників єдиного внеску.

Так, платниками єдиного внеску, відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 5 статті 4 Закону № 2464-VI, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з нормами частини п`ятої статті 8 Закону № 2464-VI, єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач працював на різних роботах та посадах, зокрема, дослідженням трудової книжки позивача БТ НОМЕР_2 суд першої інстанції встановив, що позивач здійснював трудову діяльність в такі періоди:

- з 31.10.2003 р. по 04.10.2006 р. - механік у товаристві з обмеженою відповідальністю «Управління будівельної механізації «Планета-Міст»;

- 21.11.2006 р. по 25.07.2007 р. - головний механік товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія МТД»;

- 02.08.2007 р. по 12.09.2007 р. - отримував виплату допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Запис виконано Новодністровським міським центром зайнятості населення;

- 13.09.2007 р. по 30.01.2008 р. - механік у закритому акціонерному товаристві «Трансмост»;

- 20.02.2008 р. по 17.02.2009 р. - механік у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 26.03.2009 р. по 17.02.2010 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 24.04.2010 р. по 12.02.2011 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 23.02.2011 р. по 16.01.2012 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 17.01.2012 р. по 19.11.2012 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 20.11.2012 р. по 13.09.2013 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 16.10.2013 р. по 15.08.2014 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост» Російська Федерація;

- 16.10.2014 р. по 15.07.2015 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост Сочі» Російська Федерація;

- 17.07.2015 р. по 15.06.2016 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост Сочі» Російська Федераця;

- 16.06.2016 р. по 12.05.2017 р. - механік за вахтовим методом у товаристві з обмеженою відповідальністю «Трансмост Сочі» Російська Федерація;

- з 31.10.2017 р. - працює механіком у товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Трансмост» (а.с. 10-13).

Згідно довідки №76 від 17.12.2018 р., виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Трансмост», позивач дійсно працює механіком у товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Трансмост» з 31.10.2017 р. (наказ №70 від 30.10.2017 р.) по теперішній час (а.с. 21).

Дослідженням індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 встановлено, що за позивача було сплачено страхові внески його роботодавцями у такі періоди:

- з жовтня 2003 р. по вересень 2006 р. - найменування страхувальника: «Управління будівельної механізації «Планета-Міст»;

- з листопада 2006 р. по липень 2007 р. - найменування страхувальника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія МТД»;

- з вересня 2007 р. по січень 2008 р. - найменування страхувальника: Товариство з додатковою відповідальністю «Трансмост»;

- з жовтня 2017 р. по серпень 2018 р. - найменування страхувальника: товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Трансмост» (а.с. 14-16).

За період з лютого 2008 р. по травень 2017 р. в індивідуальних відомостях про застраховану особу за формою ОК-5 про сплату страхових внесків позивачем роботодавцями, відомостей немає.

Отже, з матеріалів справи видно, що протягом періоду з 31.10.2003 р. по 25.07.2007 р., з 13.09.2007 р. по 12.05.2017 р. позивач займався трудовою діяльністю як найманий працівник. З 31.10.2017 р. позивач працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Трансмост» на посаді механіка. За вказаний період за позивача сплачувалися страхові внески його роботодавцями, крім періодів, інформація про які відсутня.

Позивач не заперечував того факту, що в період з з 03.01.1995 р. він був зареєстрований як фізична особа-підприємець і здійснював підприємницьку діяльність до 2002 року, після чого знявся з обліку Сокирянської ОДПІ як фізична особа-підприємець та припинив свою діяльність.

Судовим розглядом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач в період після 2002 року по час прийняття оскаржуваної вимоги здійснював підприємницьку діяльність.

Так, на виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду Новодністровська міська рада та Центр надання адміністративних послуг Новодністровської міської ради не підтвердили відомостей щодо наявності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань факту реєстрації позивача як ФОП в період з 2002 року. З копії реєстраційної справи, наданої суду державним реєстратором Дзюбенко Х.П. видно, що позивача як ФОП зареєстровано 19.10.2018 року і в цей же день за його заявою підприємницьку діяльність припинено.

Відповідач належних доказів щодо перебування на обліку позивача як ФОП в спірний період часу не надав. З наданої інформації згідно даних ІС "Податковий блок" слідує, що позивач як ФОП, який перебуває на спрощеній системі оподаткування має заборгованість зі сплати ЄСВ з 09.02.2018 року. Проте, доказів облікування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та сплати (не сплати) останнім єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 03.01.1995 р. (дата реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця), та щодо дат обрання ним спрощеної системи оподаткування та сплати Єдиного внеску у будь-який період до 09.02.2018 року, облікування заборгованості зі сплати ЄСВ у попередні періоди відповідачем не надано.

Докази того, що позивач не припинив свою підприємницьку діяльність в 2002 році та не закрив СПД, матеріали справи також не містять.

Порядок скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності на момент припинення позивачем підприємницької діяльності було врегульовано Положенням про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від від 25 травня 1998 р. №740 "Про порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності".

Так, відповідно до пункту 33 цього Положення, скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи здійснюється органом державної реєстрації за заявою підприємця-громадянина, а також на підставі рішення суду (господарського суду) у разі:

-провадження діяльності, що суперечить законодавству;

-несвоєчасного повідомлення підприємцем-громадянином про зміну свого постійного або тимчасового місця проживання;

-неподання протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності згідно із законодавством.

За приписами пункту 37 наведеного Положення, скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи здійснюється шляхом виключення його з Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до п.37 вказаного Положення орган державної реєстрації у 10-денний термін повідомляє відповідні органи державної податкової служби та державної статистики про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності (додаток 9 чи додаток 10 до цього Положення).

На переконання колегії суддів, відсутність у контролюючого органу відомостей про скасування державної реєстрації позивача ймовірно відбулось через неотримання повідомлення за формою відповідно до вищенаведеного положення.

При цьому, обов`язок щодо подачі такого повідомлення був покладений на орган державної реєстрації, який прийняв рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, неподання повідомлення про скасування державної реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності відбулось не з вини позивача, що виключає можливість нарахування ЄСВ та складення вимоги щодо нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 грудня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.