Справа № 480/1056/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2019 р.Справа № 480/1056/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: П`янової Я.В. , Зеленського В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2019, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 29.07.19 по справі № 480/1056/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в особі командування сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування наказів та пунктів наказів, стягнення премії та надбавки,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в особі Командування сухопутних військ Збройних Сил України, в якій просить: визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2018 № 03 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" шляхом накладення стягнення "сувора догана" за "порушення порядку дня" та анулювати відповідний запис в службовій картці; визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2018 № 04 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" шляхом накладення стягнення "попередження про неповну службову відповідність" за "неналежне виконання службових обов`язків військової служби" та анулювати відповідний запис в службовій картці; визнати протиправними та скасувати п. 2 наказу військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2018 № 03 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо скасування у повному обсязі премії за квітень 2018 року; п. 2 наказу військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2018 № 03 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині позбавлення премії та надбавки за квітень 2018 року у повному обсязі; стягнути з військової частини НОМЕР_3 премію за квітень 2018 року; премію та надбавку, скасовані у повному обсязі за квітень 2018 року, п. 2 наказу військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2018 № 03 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2018 № 03 та від 10.04.2018 № 04 "Про результати проведення службового розслідування".

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.к. НОМЕР_4 ) премію за квітень 2018 року та надбавку за особливості проходження служби за квітень 2018. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що нормативно - правові акти, які регулюють порядок проведення службових розслідувань у Збройних Силах України не вимагають від посадових осіб, яким доручено проведення службового розслідування доводити яким чином вчинене правопорушення могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності військової частини. Щодо не доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні порушень військової дисципліни такої міри, яка б відповідала застосуванню до нього дисциплінарного стягнення, то заявник апеляційної скарги стверджує, що невиконання наказів (розпоряджень) є одним з грубих видів порушень військової дисципліни під час дії особливого періоду і в наказі чітко зазначено, що позивач несе відповідальність за систематичне невиконання розпоряджень безпосередніх та прямих начальників.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України.

Наказом командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2018 № 191 позивача звільнено з військової служби у Запас Збройних Сил за п. "б" (за станом здоров`я) (а.с. 19).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.05.2018 № 37 ОСОБА_1 , заступника командира з озброєння, з 26.05.2018 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с. 20).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.04.2018 № 08 призначено службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 на службі (а.с. 41).

За результатами службового розслідування складено акт від 06.04.2018, в якому зазначено, що 04.04.2018 о 09.30 командиром військової частини НОМЕР_2 виявлено відсутність на військовій службі заступник командира частини з озброєння ОСОБА_1 . Протягом кількох годин силами підрозділу були організовані пошуки даного військовослужбовця, спроби зв`язатися з ним засобами мобільного зв`язку позитивних результатів не дали. ОСОБА_1 прибув до місця служби 04.04.2018 о 13.20 та повідомив, що з 09.30 до 13.20 перебував у Сумському обласному діагностичному центрі, але документ на підтвердження зазначеного надати відмовився. За результатами службового розслідування запропоновано за порушення розпорядку дня, вимог статей 12, 254, 260 та 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця доповідати своєму безпосередньому начальнику про все, що сталось і стосується виконання ним службових обов`язків, негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальнику, у разі направлення на лікування поза розташування частини мати при собі направлення, підписане командиром військової частини та розподілу часу у військовій частині згідно розпорядку дня, яким встановлюється виконання заходів повсякденної діяльності, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо обов`язку та особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, вимог військових статутів, ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с. 38-39). Зазначений акт затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 06.04.2019.

На підставі зазначеного акту службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ від 06.04.2018 № 03, пунктом 1 якого ОСОБА_1 оголошено сувору догану. Пунктом 2 зазначеного наказу позивача позбавлено премії повністю за квітень 2018 (а.с. 34-35).

Крім того, у період проходження позивачем військової служби, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.04.2018 № 07 призначено службове розслідування за фактом невиконання ОСОБА_1 розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 (а.с. 32). За результатами службового розслідування складено акт від 05.04.2018 у якому зазначено, що заступник командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 у час, визначений розпорядженням начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 , систематично не подає на затвердження план-завдання на наступну добу. Письмові пояснення по даному факту надавати відмовився.

За результатами службового розслідування запропоновано за неналежне виконання службових обов`язків, низьку виконавську дисципліну, систематичне невиконання розпоряджень безпосередніх та прямих начальників, порушення вимог ст. 16, 37 Статуту Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовців додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, беззастережно та неухильно виконувати відданий наказ у встановлений термін, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо обов`язку та особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності (а.с. 29-30). Зазначений акт 06.04.2019 затверджено командиром військової частини НОМЕР_2 .

На підставі зазначеного акту службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ від 10.04.2018 № 04, пунктом 1 якого ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність. Пунктом 2 зазначеного наказу позивача позбавлено премії за квітень 2018, вирішено не виплачувати йому надбавку за особливості проходження служби за квітень 2018 року (а.с. 25-26).

Не погоджуючись з наказами відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не обґрунтованого як підстав для проведення службового розслідування, так і не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні порушень службової дисципліни такої міри, яка б відповідала застосованому до нього дисциплінарному стягненню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування п. 2 наказу військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2018 № 03 щодо скасування у повному обсязі премії за квітень 2018 року та п. 2 наказу військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2018 № 03 в частині позбавлення премії та надбавки за квітень 2018 року, стягнення з військової частини НОМЕР_3 премії за квітень 2018 року; премії та надбавки за квітень 2018 року суд виходив з того, що задоволення позовних вимог шляхом скасування спірних наказів у повному обсязі є належним та допустимим способом захисту прав позивача, і не потребує додаткового скасування окремих частин цілком скасованого наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Пунктом 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (пункт 45).

Згідно з п. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Пункт 83 Дисциплінарного статуту передбачає, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

При цьому, згідно з п. 84 прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності (пункт 85). Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Так, наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок).

Згідно з п. 1 Розділу І цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Згідно з п. 1 Розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (п. 3 Розділу ІІІ).

Відповідно до п. 1 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Згідно з п. 2 Розділу VІ Порядку наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Таким чином, командир приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

Крім того, наказ про притягнення військовослужбовця до відповідальності доводиться до нього під підпис із зазначенням дати доведення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу від 06.04.2018 № 03 підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення був висновок службового розслідування про відсутність позивача у місці служби 04.04.2018 з 09.30 до 13.20.

У вказаному висновку зазначено, що в ході проведення службового розслідування санітарним інструктором ОСОБА_2 були надані пояснення, у яких остання повідомила, що 04.04.2018 до неї звернувся ОСОБА_1 із скаргами на здоров`я. ОСОБА_1 було надано направлення на консультацію до лікаря кардіолога та невропатолога в Сумську обласну клінічну лікарню (а.с. 42). 04.04.2018 позивачу було видано направлення № 286 до лікаря невропатолога. На підтвердження явки до лікаря за виданим ОСОБА_2 направленням, позивачем також надана копія консультативного висновку лікаря кардіолога від 04.04.2018 (а.с. 136).

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що висновок службового розслідування та наказу від 06.04.2018 № 03 про відсутність за місцем служби спростовується матеріалами справи, оскільки 04.04.2018 з 09.30 до 13.20 позивач перебував у медичному закладі, де проходив медичне обстеження відповідними спеціалістами, що підтверджується матеріалами справи, зокрема відповідними довідками медичних закладів, наданих позивачем.

Відповідно до ст. 254 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Статтею 260 цього Закону передбачено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що вимога про повідомлення про направлення до стаціонарного закладу керівництва та чергового військової частини стосується випадків коли військовослужбовець направляється саме на стаціонарне лікування. За необхідності надання невідкладної допомоги (як це відбулося у випадку позивача, який скаржився на головну біль і потребував надання невідкладної допомоги та обстеження за межами військової частини) військовослужбовець направляється до закладу охорони здоров`я санітарним інструктором, який повідомляє про такий випадок чергового військової частини. Тобто обов`язок доповісти про необхідність отримання невідкладної допомоги та відбуття до медичного закладу, розташованого за межами військової частини, покладається на чергового фельдшера (санітарного інструктора).

Отже, посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач зобов`язаний був доповісти про відбуття до медичного центру безпосередньо керівництво та чергового частини спростовується вищенаведеним нормативно - правовим обґрунтуванням та матеріалами справи.

Щодо дисциплінарного порушення, застосованого наказом від 10.04.2018 № 04, колегія суддів зазначає про те, що відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку службове розслідування може призначатися у разі невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Як зазначено в наказі від 10.04.2018 № 04 у час, визначений розпорядженням начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 , ОСОБА_1 систематично не подає на затвердження план-завдання на наступну добу.

Водночас вказана підстава застосування дисциплінарного стягнення не розкрита як в ході службового розслідування, так і наказі про застосування дисциплінарного стягнення. При застосуванні стягнення відповідач обмежився посиланням на невиконання позивачем розпорядження начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 не вказавши на те, яким чином це могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності військової частини НОМЕР_2 .

Колегія суддів вважає, що оскаржуваному наказі відповідач повинен був чітко вказати, яку звітну інформацію (план-завдання) не подав позивач, яким наказом подання такої інформації передбачено, терміни подання інформації, коли інформацію не було подано позивачем і, відповідно, за невиконання якого наказу притягнутий до відповідальності позивач.

Згідно п. 88 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів уважає, що відповідачем в оскаржуваних наказах та безпосередньо під час судового розгляду не доведено об`єктивної сторони (обов`язку надавати необхідну інформацію) та суб`єктивної ознаки (вини у формі умислу чи службової недбалості) ОСОБА_1 як обов`язкової ознаки складу дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В контексті розгляду цієї справи відповідачами не обґрунтовано ні підстави для проведення службового розслідування, ні надано доказів (письмових доказів, показань свідків), які б підтверджували наявність в діях позивача ознак дисциплінарного порушення, зокрема не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні порушень службової дисципліни такої міри, яка б відповідала застосованому до нього дисциплінарному стягненню.

В свою чергу, позивачем до матеріалів справи надано постанови Зарічного районного суду м.Суми, а саме від 31.05.2018 по справі №591/2834/18, від 04.06.2018 по справі №591/2024/18, від 04.06..2018 по справі №591/2027/18, від 11.06..2018 по справі №591/2923/18, відповідно до яких всі провадження у справах було закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, в т.ч. і щодо систематичного невиконання 06.04..2018 , 10.04.2018 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2018 №01 (по технічній частині).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв не у спосіб та за межами повноважень, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування спірних наказів.

Так само наявні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу премію за квітень 2018 року та надбавку за особливості проходження служби за квітень 2018, адже такі вимоги є похідними від вимог про скасування наказів, якими було припинено виплату таких видів грошового забезпечення військовослужбовця.

Посилання заявника апеляційної скарги про неможливість виконання рішення суду з підстав відсутності необхідних документів (розрахунково-платіжних відомостей) колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не позбавлений можливості надати запит про отримання необхідних документів з архіву Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 по справі № 480/1056/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді Я.В. П`янова В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 19.12.2019.