Справа № 0640/4417/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м.Житомир

справа № 0640/4417/18

категорія 11030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

представника позивача - Грабович С.М. (за статутом ТОВ "-Метелик-");

представника відповідача - Байдали І.Г. (за довіреністю від 18.12.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "-Метелик-" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2018 № та №,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Івниця" (у подальшому змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "-Метелик-") звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2018 № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" (далі - ТОВ "Івниця") з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2018. За результатами перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області складено акт №967/06-30-14-10/32277345 від 17.08.2018 (далі - акт перевірки) відповідно до висновків якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "Івниця" норм Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток, в періоді, що перевірявся, на загальну суму розміром 53904 грн, у тому числі за 2017 рік на суму 53904 грн та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість (р. 21) по декларації за березень 2018 року у сумі розміром 2158951 грн.

Прийняті 29.08.2018 на підставі акту перевірки податкові повідомлення-рішення № та № вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного податкового законодавства.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року (головуючий суддя Липа В.А.) відкрито провадження у справі.

У зв`язку із проходженням суддею Липою В.А. військової служби за призовом осіб офіцерського складу та у відповідності до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02 березня 2018 року №17), розпорядженням керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року №306, призначено повторний авторозподіл справ, зокрема, адміністративної справи №0640/4417/18.

Відповідно до ухвали суду від 26.11.2018 суддею Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В. прийнято до свого провадження адміністративну справу №0640/4417/18 та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 22.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 04.06.2019.

Відповідно до ухвали суду від 11.09.2019 задоволено клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про виклик, як свідків: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( т.3 а.с.126-128).

Згідно з ухвалою суду від 27.09.2019 суд з власної ініціативи здійснив повторний виклик вказаних свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання (т.3 а.с. 153-154).

Відповідно до ухвали суду від 18.10.2019 визнано обов"язковою явку представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" у судове засідання.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 19.11.2019 на підставі положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв"язку зі зміною найменування позивача, здійснено процесуальне правонаступництво позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" на Товариство з обмеженою відповідальністю "-Метелик-".

Відповідно до ухвали суду від 19.11.2019 у задоволенні клопотань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування приводу до свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "-Метелик-" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 29.08.2018, - відмовлено. Здійснено повторний виклик свідків в наступне судове засідання: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник позивача у ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Додатково щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про зменшення від"ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2158951 грн, яке оскаржується позивачем у повному обсязі, зазначила, що підставою для висновків контролюючого органу про завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість стало невизнання відповідачем податкового кредиту в сумі розміром 2158951 грн при придбанні позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю "Флора Трейд" (далі - ТОВ "Флора Трейд") засобів захисту рослин на загальну суму розміром 12953706 грн.

Вказує, що контролюючим органом протиправно встановлено відсутність реального джерела законного введення в обіг засобів захисту рослин, придбаних у постачальника ТОВ "Флора Трейд" та неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання відповідного товару.

Зазначає, що підтвердженням наявності у позивача трудових та матеріальних ресурсів є: наведена в додатку №2 до акту перевірки "Довідка про загальну інформацію щодо ТОВ "Івниця" (пункти 5 та 9) інформація про чисельність працюючих, про балансову вартість основних засобів. В свою чергу, відповідачем не надано доказів на спростування цієї обставини, як у змісті акту перевірки так і в додатках до нього.

Перевіркою не спростовано факт повного декларування ТОВ "Флора Трейд" за спірними операціями із позивачем відповідних податкових зобов`язань, та наявність у нього податкової правосуб`єктності.

Між позивачем та ТОВ "Флора Трейд" був укладений договір №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018 на придбання товарів із визначенням у видаткових накладних ціни та кількості за кожною партією товару.

Представник позивача вказувала, що перевіркою підтверджується переміщення товарів від продавця до покупця згідно з товарно-транспортними накладними та реєстрація податкових накладних, підтверджується сплата постачальником позивача - ТОВ "Флора Трейд" в повному обсязі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що виникли за наслідками спірних операцій.

Зазначає, що відповідач встановивши повне оприбуткування придбаних товарів в бухгалтерському обліку, переконавшись у відсутності будь-яких недоліків в оформленні первинних документів, повинен був дійти висновку про реальність господарської операції та про повне використання позивачем у власній господарській діяльності товарів, придбаних у ТОВ "Флора Трейд".

Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про заниження позивачем податку на прибуток за 2017 рік на загальну суму у розмірі 53904 грн, зазначає, що вказане заниження позивачем об`єкту оподаткування за 2017 рік на 299467 грн, за висновками відповідача, виникло через віднесення витрат орендної плати за користування землею на рахунок 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва" замість віднесення на рахунок 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва".

При цьому відповідачем не враховано положення п.134.1. ст.134 Податкового кодексу України. Окрім того, фінансовий результат до оподаткування визначається загалом за результатами всіх сегментів діяльності, саме тому віднесення витрат орендної плати за користування землею на рахунок 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва" замість віднесення на рахунок 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва" не мало жодного впливу на загальний показник фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов від 16.10.2018 (вх.№20666/18), клопотанні від 05.04.2019 (вх.№7894/19), письмових запереченнях від 12.07.2019 (вх.№16505/19), письмових поясненнях від 27.09.2019 (вх.№22192/19), клопотання від 19.11.2019 (вх.27020/19) та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів представник відповідач зазначила, що прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є обґрунтованим та не суперечить нормам чинного податкового законодавства.

Зазначає, що встановлене перевіркою завищення ТОВ "Івниця" суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) у розмірі 2158951 грн, виникло у зв"язку із включенням ТОВ "Івниця" до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість (далі - ПДВ) з вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей у контрагента ТОВ "Флора Трейд".

Відсутність права у позивача на формування показників податкового обліку за вказаними операціями відповідач пов`язує із неможливістю встановити придбання реалізованих позивачу товарів у ланцюгу постачання.

Оскільки контролюючим органом під час перевірки встановлено відсутність реального джерела законного введення в обіг засобів захисту рослин, придбаних у постачальника ТОВ "Флора Трейд", неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності суб"єктами господарювання по ланцюгу постачання відповідного товару, а саме ТОВ "Дібер Груп", ТОВ "Біркленд" та ТОВ "Белмон Груп", то наявні ознаки фіктивності господарської операції відповідно до ст.55-1 Господарського кодексу України. Наявність відкритого кримінального провадження №0000031 за фактом скоєння злочинів, передбачених ст.205 Кримінального кодексу України, відсутність необхідних матеріально-технічних, трудових ресурсів, необхідних для здійснення документально оформлених операцій, враховуючи їх специфіку, відсутність фактів відображення у податковій звітності по податку на додану вартість сум ПДВ по операціям з реалізації засобів захисту рослин, дефекти первинних документів, в тому числі податкових накладних, виписаних особами, що заперечують свою участь у проведенні фінансово-господарської діяльності та підписанні будь-яких первинних документів. Сукупність зазначених факторів, на думку представника відповідача, вказують на документальне оформлення операцій з постачання засобів захисту рослин без їх фактичного руху.

Вказує, що відповідно до змісту копії договору купівлі-продажу засобів захисту рослин та мінеральних добрив від 26.02.2018 №26/02/18/ФІЗЗР (м.Житомир), укладеного між ТОВ "Івниця" ("Покупець") та ТОВ "Флора Трейд" ("Продавець"), передача товару здійснюється у строк до 31.12.2018 на умовах EXW у редакції "Інкотермс" 2010 зі складу "Продавця", який знаходиться за адресою: с.Івниця, Андрушівський район, Житомирська область, 13420. Місце складення актів приймання-передачі: с.Івниця, Андрушівський район, Житомирська область.

Однак, ТОВ "Івниця" надало до контролюючого органу під час перевірки товарно-транспортні накладні на поставку засобів захисту рослин від ТОВ "Флора Трейд", в яких зазначено пункт навантаження м.Житомир та с.Новини Пулинського району, що в свою чергу суперечить змісту попередньо наданих договорів, актів приймання-передачі засобів захисту рослин та підтверджує висновки контролюючого органу про документальне оформлення безтоварної операції.

З огляду на викладене, на думку відповідача, ТОВ "Івниця" безпідставно відображено у складі податкового кредиту суми ПДВ по операціям з придбання у ТОВ "Флора Трейд" протягом лютого - березня 2018 року засобів захисту рослин "Раундап МАХ", "Хармоні" та "Майстер Пауер" на суму ПДВ у розмірі 2158951 грн.

Також зауважує, що за результатами проведеного оперативного відпрацювання та з врахуванням протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 15.11.2018 (водій, прізвище якого зазначено у товарно-транспортних накладних, згідно з якими транспортувалися гербіциди від ТОВ "Белмонд Груп" на адресу ТОВ "Флора Трейд"), отриманого в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000044, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України отримано інформацію про те що ОСОБА_2 заперечив свою участь у процесі перевезення засобів захисту рослин від ТОВ "Белмонт Груп" до ТОВ "Флора Трейд.

Окрім того, у товарно-транспортних накладних, наданих ТОВ "Флора Трейд" на запит контролюючого органу, містяться підписи перевізника ОСОБА_2 та особи, що відпустила товар ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями, отриманими в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України, невстановлені слідством особи зареєстрували на ім`я ОСОБА_1 . ТОВ "Белмонт Груп" з метою прикриття незаконної діяльності.

Зібрана доказова база свідчить про документальне оформлення придбання засобів рослин, починаючи з джерела введення в обіг до кінцевого покупця, на безтоварність операції, оформленої виключно для зменшення об"єктів оподаткування ТОВ "Івниця".

Щодо встановленого перевіркою заниження ТОВ "Івниця" об`єкту оподаткування за 2017 рік у сумі розміром 299647 грн через віднесення витрат орендної плати за користування землею на рахунок 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва" замість віднесення на рахунок 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва", зазначає, що ТОВ "Івниця" безпідставно віднесено до складу витрат, витрати, що не підтверджено відповідними первинними бухгалтерськими документами на загальну суму 299467 грн, що призвело до заниження фінансового результату.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Івниця" () (далі - ТОВ "Івниця") зареєстроване як юридична особа 23.07.2003, за адресою: вул.Миру, буд.31, с.Івниця, Андрушівський район, Житомирська область, 13420. Серед видів діяльності: КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, перебуває на обліку в Бердичівській об"єднаній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області; КВЕД 01.41 розведення великої рогатої худоби молочних порід (т.1 а.с.108-111).

Відповідно до рішення №4 одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" від 10.10.2019 вирішено змінити найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "-Метелик-" та змінено адресу місцезнаходження на нову адресу: вул.Професора Підвисоцького, буд.5, м.Київ, 01105, зазначені зміни 15.10.2019 внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.3 а.с.199, 200, 201-209, 210-217).

Судом встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Івниця" (далі - ТОВ "Івниця") податкового законодавства за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 01.04.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області складено акт перевірки №967/06-30-14-10/32277345 від 17.08.2018 (далі - акт перевірки), згідно з яким встановлено порушення підприємством вимог:

- п. 44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 та ст.135 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму розміром 53904 грн, у тому числі за 2017 рік на суму у розмірі 53904 грн;

- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення з податку на додану вартість (р.21) по декларації за березень 2018 року у сумі розміром 2158951 грн (т.1 а.с.23-60).

На підставі акту перевірки відповідачем 29.08.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № про завищення від"ємного значення з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі розміром 2158951 грн (т.1 а.с.21);

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 67380 грн, з яких: 53904 грн - за податковими зобов`язаннями; 13476 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с. 22).

Перевіряючи вказані податкові повідомлення-рішення на їх відповідність нормам податкового законодавства та вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про завищення від"ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.21) у сумі розміром 2158951 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту акту перевірки контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у періоді, що перевірявся ТОВ "Івниця" від ТОВ "Флора-Трейд" отримано засоби захисту рослин на загальну суму 12953706 грн з ПДВ у розмірі 2158 951 грн.

Зібрана згідно з вимогами п.74.3 ст.74 Податкового кодексу України інформація та результати її опрацювання, а також копії первинних документів, отриманих в межах відпрацювання ТОВ "Флора Трейд" та первинні документи опрацьовані в ході проведення планової документальної перевірки ТОВ "Івниця" вказують на обставини документального оформлення операцій з постачання засобів захисту рослин до кінцевого покупця ТОВ "Івниця" без їх фактичного руху.

Висновку про наявність податкового порушення, що полягає у здійсненні позивачем нереальних господарських операцій з ТОВ "Флора-Трейд" контролюючий орган дійшов у зв`язку із неможливістю встановлення походження придбаного товару по ланцюгу придбання.

У акті перевірки зазначено, що в ході її проведення встановлено: відсутність реального джерела законного введення в обіг засобів захисту рослин, придбаних у постачальника ТОВ "Флора Трейд"; неможливість здійснення фінансово-господарської діяльності суб"єктами господарювання по ланцюгу постачання відповідного товару, а саме: ТОВ "Дібер Груп", ТОВ "Біркленд" та ТОВ "Белмон Груп" наявні ознаки фіктивності відповідно до ст.55-1 Господарського кодексу України; наявність відкритого кримінального провадження №0000031 за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.205 Кримінального кодексу України; відсутність необхідних матеріально-технічних, трудових ресурсів, необхідних для здійснення документально оформлених операцій, враховуючи їх специфіку; відсутність фактів відображення у податковій звітності по податку на додану вартість сум ПДВ по операціям з реалізації засобів захисту рослин; дефектність первинних документів, в тому числі податкових накладних, виписаних особами, що заперечують свою участь у проведенні фінансово-господарської діяльності та підписанні будь-яких первинних документів, а тому сукупність зазначених факторів вказують на документальне оформлення операцій з постачання засобів захисту рослин без їх фактичного руху.

З огляду на викладене, контролюючим органом, з посиланням на норми податкового законодавства, зроблено висновок, що ТОВ "Івниця" безпідставно відображено у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціях з придбання у ТОВ "Флора Трейд" протягом лютого-березня 2018 року засобів захисту рослин "Раундап МАХ", "Хармоні" та "Майстер Пауер" розмір суми ПДВ складає 2158951 грн: лютий 2018 року у сумі розміром 2073181 грн; березень 2018 року - 85770 грн.

Окрім того, в акті перевірки зазначено, що на підтвердження якості гербіциду "Майстер Пауер", ТОВ "Івниця" надано копію посвідчення про державну реєстрацію серії А № 05687, виданого Міністерством екології та природних ресурсів України від 29.12.2016 (термін дії - 31.12.2020) та копію паспорту безпеки на відповідний товар (виключно на англійській мові). Посвідчення про державну реєстрацію гербіциду "Майстер Пауер" від 29.12.2016 серії А №05687 видано на замовлення Байєр АГ, Німеччина.

Вищезазначені документи знаходяться у вільному доступі до завантаження в оригінальному вигляді (тобто без печаток ТОВ "Белмонт Груп" та ТОВ "Флора Трейд") на офіційному сайті представника Байєр АГ ГОВ "Байєр" (код за 6 ДРПОУ 22911794). - (www.bayer.ua). За даними Єдиного державного реєстру податкових накладних ТОВ "Белмон Груп" та ТОВ "Флора Трейд" не мали взаємовідносин з офіційними дистриб"юторами та дилерами продукції Байєр АГ.

Також у акті перевірки зазначено, що на підтвердження якості гербіциду "Хармоні" ТОВ "Івниця" надано копію паспорту безпеки на Гармоні 75 DF, виробник DUPONT (Швейцарія). Даний документ також знаходиться у вільному доступі до завантаження в оригінальному вигляді, у відкритій пошуковій системі "Інтернет". За даними Єдиного державного реєстру податкових накладних ТОВ "Белмон Груп" та ТОВ "Флора Трейд" не мали взаємовідносин з офіційними дистриб"юторами та дилерами продукції DUPONT (Швейцарія).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Статтею 2 Закону №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За приписами статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 цієї статті визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 135.1 ст.135 Податкового кодексу України передбачено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судом встановлено, що на підтвердження спірних господарських операцій з ТОВ "Флора Трейд" позивачем надано до суду договір купівлі-продажу (мінеральних добрив), акти приймання-передачі, видаткові та податкові накладні, виписку по картковому рахунку із контрагентом - ТОВ "Флора Трейд".

Між ТОВ "Флора Трейд" ("Продавець") та ТОВ "Івниця" ("Покупець") укладено договір купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018 (далі - Договір купівлі-продажу) (т.1 а.с. 68-69).

Згідно з п.1.1 Договору купівлі-продажу "Продавець" зобов"язується у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність "Покупцю", а "Покупець" зобов"язується у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі прийняти мінеральні добрива, надалі Товар.

Відповідно до п.1.2 Договору купівлі-продажу сторони домовилися, що ціна та кількості кожної окремої партії Товару буде узгоджуватися у видаткових накладних.

Пунктом 3.1 Договору купівлі-продажу визначено, що передача товару здійснюється у строк до 31 грудня 2018 року на умовах EXW в редакції Інкотермс 2010 року зі складу "Продавця": 13420, Житомирська область, Андрушівський район, с.Івниця. Місце поставки (передачі) товару може бути змінено та вказується в актах приймання-передачі, які є невід"ємною частиною даного Договору.

Згідно з п.3.3 Договору купівлі-продажу датою поставки Товару вважається дата належним чином оформленої (з підписом уповноваженої особи "Покупця" отримання Товару) видаткової накладної.

Відповідно до п.4.1 Договору купівлі-продажу порядок розрахунків: безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок "Продавця" протягом 30 днів з дня отримання Товару, але не пізніше 31.12.2018.

Окрім того, до матеріалів справи долучено копію договору позички нежитлових будівель і споруд №ЖФПС1/3/17 від 01.03.2017 (далі - Договір позички нежитлових будівель), укладений між ТОВ "Івниця" ("Позичкодавець") та ТОВ "Флора Трейд" ("Користувач"), згідно зі змістом якого "Позичкодавець" надає у безоплатне користування, а "Користувач" отримує у позичку придатну для використання за призначенням нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: вулиця Лісова, буд.46, с.Івниця, Андрушівський район, Житомирської області, а саме склад площею 1300 м.кв (т.3 а.с. 142-143).

Відповідно до п.7.1 Договору позички нежитлових будівель Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 02.02.2020.

Акт приймання-передачі до договору позички нежитлових будівель і споруд №ЖФПС1/3/17 від 01.03.2017 складений між сторонами вказаного договору 01.03.2017, що підтверджує факт передачі у безоплатне користування ТОВ "Флора Трейд" нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: вулиця Лісова, буд.46, с.Івниця, Андрушівський район, Житомирської області, а саме склад площею 1300 м.кв. (т.3 а.с.144).

Згідно з наданими позивачем актами приймання-передачі №1 від 26.02.2018, №2 від 26.02.2018, №3 26.02.2018, №4 від 27.02.2018, №5 від 06.03.2018, №6 від 15.03.2018 до договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018, зазначено місце складення вказаних актів приймання-передачі: м.Івниця, Андрушівський район, Житомирська область (т.1 а.с.90, 91, 92, 93, 94, 95).

На підтвердження транспортування, придбаних позивачем у ТОВ "Флора Трейд" мінеральних добрив, відповідачем надано копії товарно-транспортних накладних №97 від 26.02.2018, №113 від 28.02.2018, №36/1 від 06.03.2018, №37/1 від 15.03.2018, відповідно до змісту яких пунктом навантаження товару вказано: м.Житомир та с.Новини Пулинського району, в свою чергу пункт розвантаження - с.Івниця, Андрушівський район, Житомирська область (т.3 а.с.145-148).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зазначені товарно-транспортні накладні не можуть бути прийняті судом, як належний та достатній доказ на підтвердження транспортування мінеральних добрив (засобів захисту рослин), придбаних позивачем у ТОВ "Флора Трейд" відповідно до умов договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018, оскільки пункт навантаження товару, вказаний у них, суперечить умовам Договору купівлі-продажу та змісту актів приймання-передачі мінеральних добрив (засобів захисту рослин).

Щодо заперечення представника позивача, що місце зберігання ТОВ "Флора Трейд" мінеральних добрив (засобів захисту рослин), що були предметом Договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018, саме на складі, який розташований за адресою: вулиця Лісова, буд.46, с.Івниця, Андрушівський район, Житомирської області, та наданий ТОВ "Івниця" для ТОВ "Флора Трейд" у безоплатне користування, суд вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до умов Договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018 сторонами передбачено, що передача товару здійснюється зі складу "Продавця" - ТОВ "Флора Трейд", який розташований за адресою: 13420, Житомирська область, Андрушівський район, с.Івниця. Зазначена адреса вказана також у актах приймання-передачі до Договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018, однак відвантаження товару (засобів захисту рослин), відповідно до товарно-транспортних накладних зазначених вище відбувалося у м.Житомир.

Суд зауважує, що належних доказів, щодо зміни обумовленого сторонами Договору купівлі-продажу №26/02/18ФІЗЗР від 26.02.2018 місця поставки (передачі) товару (засобів захисту рослин), позивачем суду не надано.

На підтвердження реальності оскаржуваної господарської операції позивачем надано видаткові та податкові накладні, контролюючим органом не заперечується, що податкові накладні ТОВ "Флора Трейд" за результатами реалізації засобів захисту рослин позивачу зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1 а.с. 70-81, 96-107).

Проте суд зазначає, що сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Щодо наданих позивачем на обґрунтування податкової вигоди від купівлі засобів захисту рослин актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту росли складених у квітні, травні, червні, липні та вересні 2018 року, суд зазначає наступне.

Окрім зазначених актів, що надані представником позивача у судовому засіданні 11.09.2019, будь-яких інших належних та допустимих документів первинного бухгалтерського обліку на підтвердження наявності у позивача управлінського, технічного персоналу, транспортних засобів або ж залучення з цією метою третіх осіб на договірних умовах, необхідного для внесення мінеральних добрив (засобів захисту рослин) на землі з метою вчинення розумної економічної причини (ділової мети), а саме: покращення родючості ґрунту чи/та знищення бур`янів, шкідників, суду не надано.

Суд зазначає, що встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування, зокрема, якщо йдеться про податковий облік з податку на додану вартість, щодо операцій з постачання товарів (послуг) як об`єкта оподаткування та операцій з придбання товарів (послуг) як підстави для формування податкового кредиту.

Для цілей оподаткування податком на додану вартість операції з постачання (придбання) товарів (послуг) мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку.

Окрім цього, про відсутність факту здійснення господарської операції може свідчити, зокрема те, що результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару тощо).

Як визначено приписами податкового законодавства, підставами для віднесення до складу сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг) та формування податкового кредиту є сукупність таких умов, як: реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат на їх придбання.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З огляду на досліджені в ході розгляду справи первинні документи, складені за результатом господарських операцій позивача з ТОВ "Флора Трейд" не можна вважати такими, що підтверджують фактичне здійснення господарської операції, оскільки засоби захисту рослин придбані позивачем у результаті спірної господарської операції відповідно до актів приймання-передачі та видаткових накладних були отримані/прийняті уповноваженою особою позивача у м.Івниця Андрушівський район, Житомирська область, однак транспортування зазначеного товару відбулося з пункту навантаження - м.Житомир та м.Новини, Пулинський район, Житомирська область, в свою чергу в актах про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів захисту рослин зазначено про їх внесення на землі Івницької сільської ради.

Також суд зазначає, що платнику необхідно проявляти розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками, адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

Наявність у платника податку первинних документів, які не мають дефекту форми, не є безумовною підставою для визнання за платником податку права на податковий кредит. Обов`язковою умовою є достовірність цих документів. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Аналогічна правова позиція викладене Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 у справі №440/422/19.

Щодо твердження відповідача про фіктивність контрагентів позивача по ланцюгу постачання засобів захисту рослин, у зв"язку із наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000031 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, відповідно до якого невстановлені особи зареєстрували ім`я ОСОБА_1 ТОВ "Белмонт Груп" з метою прикриття незаконної діяльності, а також щодо кримінального провадження №0000044, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, у результаті проведення якого отримано інформацію про те, що ОСОБА_2 , водій прізвище якого зазначено у товарно-транспортних накладних, згідно з якими транспортувалися гербіциди від ТОВ "Белмонд Груп" на адресу ТОВ "Флора Трейд", заперечив свою участь у процесі перевезення засобів захисту рослин від ТОВ "Белмонт Груп" до ТОВ "Флора Трейд, суд зазначає наступне.

Сам факт порушення кримінальної справи не вказує на наявність обставин, які не потребують доказування, разом з тим, зазначені обставини підлягають врахуванню з огляду на те, що в податкових накладних контрагентів, зазначені прізвища саме цих осіб.

Судом встановлено, що відповідачем до суду подано протокол допиту від 03.04.2018 громадянина ОСОБА_1 як свідка у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України. ОСОБА_1 повідомлено про реєстрацію підприємства ТОВ "Белмонт Груп" за грошову винагороду, без мети здійснення господарської діяльності. ОСОБА_1 зазначено, що жодних угод, договорів, контрактів, податкових та видаткових накладних, актів приймання-передачі, в т.ч. по взаємовідносинах з ТОВ "Флора Трейд" (контрагента позивача) на складав та не підписував, будь-яких товарів, робіт, послуг у тому числі по правовідносинам ТОВ "Флора Трейд" не отримував та не реалізовував (т.1 а.с.146, 147-149).

Окрім того, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_2 (водій, прізвище якого зазначено у товарно-транспортних накладних, згідно з якими транспортувалися гербіциди від ТОВ "Белмонд Груп" на адресу ТОВ "Флора Трейд") у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000044, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, ОСОБА_2 заперечив свою участь у процесі перевезення засобів захисту рослин від ТОВ "Белмонт Груп" до ТОВ "Флора Трейд (т.2 а.с. 83-87).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постановах від 05.03.2012 у справі № 21-421а11 та від 22.09.2015 у справі № 810/5645/14, яку також підтримав Верховний Суд у постанові від 30.01.2018 у справі №826/2747/13-а, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Суд зауважує, що з метою перевірки обставин зазначених у протоколі допиту , як свідка ОСОБА_1 (директора ТОВ "Белмонд Груп") та ОСОБА_2 , судом під час судового розгляду справи, вчинялися дії щодо встановлення місця проживання зазначених осіб та їх неодноразового виклику до суду як свідків, для надання пояснень, що стосуються розгляду даної адміністративної справи, однак вказані особи з невідомих суду причин не прибули до суду (т.3 а.с.126-128,153-154, 158, 235-237).

Під час розгляду даної справи, суд враховує наявність кримінального провадження №00000044, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 212 КК України (т.2 а.с.76-78).

Окрім того, згідно з постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 26.10.2018 у справі №272/1166/18, яка набрала законної сили 06.11.2018, директора ТОВ "Івниця" визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом встановлено порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: директор ТОВ "Івниця" в с.Івниця, вул.Миру, 31, Андрушівського району допустив порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку: заниження податку на прибуток за 2017 рік в сумі 53904 грн та завищення від"ємного значення з податку на додану вартість за березень 2018 року у сумі 2158951 грн. чим порушено п. 44.1, ст. 44, пп.134.1.1, п.134.1 ст 134, ст. 135, п198.1, 198.2, 198 .3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ від 02.12.2010 № 2755-VI, що було виявлено 17 жовтня 2018 року при перевірці ТОВ "Івниця". У вказаній постанові зазначено, що директор ТОВ "Івниця" власноруч визнав вину за актом планової перевірки № 967/06-30-14-10/32277345 від 17.08.2018 (т.2 а.с.114, т.4 а.с.3-4).

Положеннями ч.4 та 6 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час розгляду справи у суді, постанова у справі №272/1166/18 від 26.10.2018 є чинною та не скасована

З огляду на сукупність встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість висновків відповідача та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.08.2018 №.

Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними в рамках таких господарських операцій, а також правомірність віднесення до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат за цими операціями, незважаючи на наявність у останнього податкових накладних та інших первинних документів, що за формою відповідають вимогам чинного податкового законодавства.

Приписами абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з абз.1 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Суд наголошує, що платник податку повинен бути розумним та обачним при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів, що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства.

Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов`язань та провадження необґрунтованих виплат. У випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності не лише по виконанню господарсько-правових зобов`язань, але і в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися пільговим порядком обчислення бази оподаткування у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених первинних документів.

Суд акцентує увагу на тому, що необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо випливає з рішення Європейського суду з прав людини "Булвес АД проти Болгарії", де зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, "обачний" платник податку може принаймні, але не тільки надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової "добросовісності" за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

Слід зазначити, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат)

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про завищення позивачем від"ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі розміром 2158951 грн.

Щодо прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 67380 грн, з яких: 53904 грн - за податковими зобов`язаннями; 13476грн - за штрафними (фінансовими) санкціями, суд зазначає наступне.

У акті перевірки зазначено, що за результатами перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. ст 135 ПК України, оскільки ТОВ "Івниця" занижено об`єкт оподаткування шляхом безпідставного зменшення фінансового результату на витрати не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, обов`язковість ведення яких передбачено правилами бухгалтерського обліку.

Доводи контролюючого органу полягають у тому, що під час перевірки позивача, а саме показників бухгалтерського рахунку 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва" за 2017 рік, встановлено його відображення у сумі 5679263 грн та завищення на суму 299467 грн, внаслідок віднесення витрат орендної плати за користування землею, яка була використана під посів кукурудзи на силос (корм для великої рогатої худоби) та відповідно мала б бути включена до бухгалтерського рахунку 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва", що в подальшому призвело до завищення собівартості реалізованої продукції рослинництва.

Відповідач зазначає, що оскільки відгодівля великої рогатої худоби призводить до збільшення ваги тварини та відповідно відбувається формування (збільшення) вартості активу, що має бути відображено на бухгалтерському рахунку 21 "Поточні біологічні активи" та віднесено до складу витрат (Собівартості) у разі реалізації активу або загибелі. Тобто, коли велика рогата худоба буде готова для продажу та після реалізації останньої, у тому періоді підприємство має включити до "Загальновиробничих витрат тваринництва" та відповідно збільшувати собівартість тварини.

У акті перевірки зазначено, що перевіркою задекларованих платником податків та встановлених у ході проведення перевірки показників Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма №2) встановлено відхилення таких показників:

- фінансовий результат до оподаткування (р. 2290) відповідно до звіту цр фінансові результати за 2017 рік відображено у сумі 45600 грн. За результатами переві зазначений показник становить за 2017 рік у сумі 345 067 грн, відповідно до встановлених порушень, які відображено в абзаці 2) п. 3.1.1.1 розділу 3 акта перевірки.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 2 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно з вимогами п.2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Водночас суд зазначає, що порядок бухгалтерського обліку в сільському господарстві регламентовано Положенням (Стандарт) бухгалтерського обліку 16, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 №318, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі - П(С)БО 16) та Методичними рекомендаціями з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 18 травня 2001 року №132 (далі - Методичні рекомендації № 132).

Перелік видів загальновиробничих витрат в сільськогосподарських підприємствах наведений у 15 П(С)БО 16 та узгоджено відповідно до п. 2.21 Методичних рекомендацій №132, до яких, зокрема, належить плата за оренду землі і майна виробничого призначення.

Суд зазначає, що відповідно до змісту положень чинного законодавства передбачено, що при віднесенні витрат до собівартості перш за все повинен дотримуватися головний принцип: якщо витрати можна пов`язати з певним об`єктом калькуляції, то їх треба відносити прямо - прямі витрати. Витрати підлягають розподілу тільки в разі, якщо об`єктів декілька - загальновиробничі витрати.

Отже витрати на утримання основних засобів, що обліковуються на рахунку 91 (включаючи орендну плату), відносять на собівартість продукції, саме тому слід розмежовувати накопичення даних про всі понесені загальновиробничі витрати у розрізі галузей. Саме тому до рахунку 91 у позивача відкрито окремі субрахунки, а саме: 911 "Загальновиробничі витрати рослинництва", 912 "Загальновиробничі витрати тваринництва", що позивачем не заперечується.

З огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що ведення аналітичного обліку загальновиробничих витрат за місцями виникнення, центрами відповідальності та статтями витрат, виключає недостовірність показника фактичної собівартості продукції.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що віднесення ТОВ "Івниця" витрат орендної плати за користування землею, яка була використана під посів кукурудзи на силос (корм для великої рогатої худоби) до бухгалтерського рахунку 911 "Загальновиробничі витрат рослинництва", призвели до завищення собівартості реалізованої продукції рослинництва, та як наслідок, безпідставно віднесено до складу витрат, витрати, що не підтверджені відповідними первинними бухгалтерськими документами на загальну суму 299467 грн.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, наведені відповідачем аргументи є достатньо вагомими та узгодженими доказами та, як наслідок, не доведено правомірність податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 67380 грн.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "-Метелик-" (вул.Професора Підвисоцького, 5, м.Київ, 01105, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Ю.Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 9459195), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.08.2018 № та №, - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 03 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі 20 грудня 2019 року.