Справа № 824/876/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/876/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Боднарюк Олег Васильович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

19 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: Мандзюка В.Б.

представника відповідача: Покотило Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року (рішення прийнято у м. Чернівці, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області від 04 квітня 2019 року № Ф-19106-56 про сплату боргу в розмірі 18276,72 грн.

2. У обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що, будучи зареєстрованою фізичною особою-підприємцем з 13.10.2008, перебувала на спрощеній системі оподаткування. Проте, починаючи з квітня 2010 року підприємницьку діяльність не здійснює, в зв`язку з чим подав відповідну заяву до податкового органу. При цьому, позивач не подавала податкової та іншої звітності. Починаючи з 2014 року позивач прийнята та працювала у ФОП ОСОБА_2 на підставі трудового договору від 06.02.2014 року, яким в свою чергу як роботодавцем сплачено соціальний внесок в розмірі 22% від нарахованої заробітної плати. Зважаючи на викладене вважає, що оскільки з 2010 року не здійснювала підприємницьку діяльність, тому податковим органом протиправно винесено спірну вимогу про сплату недоїмки, в той час коли позивач являлась застрахованою особою і за неї регулярно сплачувався єдиний внесок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що з нього фактично стягнуто подвійну сплату з ЄСВ.

6. Крім того, вказала, що наданні відповідачем електронні звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017-2019 роки із заповненими показниками сум нарахованого єдиного внеску, зокрема, за 2017 рік на суму 8448,00 грн., за 2018 рік на суму 9828,72 грн. здійснені з порушенням, оскільки договір про визнання електронних документів з ФОП ОСОБА_1 не укладався. Заяви про приєднання до договору від ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Чернівецькій області не надходили. Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 подані до ГУ ДФС у Чернівецькій області у паперовому вигляді. Зазначає, що позивачем не подавались до контролюючого органу звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2019 роки із показниками ЄСВ до сплати, натомість подані звіти від 29.05.2019 свідчать про нульові показники суми нарахованого єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 за 2017-2019 роки.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно із даними інформаційної системи "Податковий блок" зареєстрована 13.10.2008 Чернівецькою міською радою як фізична особа - підприємець (а.с.45).

8. 04.04.2019 Головне управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-19106-56 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 18276,72 грн, станом на 31.01.2019 (а.с.14).

9. Згідно з матеріалами справи оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) сформована Головним управлінням державної фіскальної служби у Чернівецькій області на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

10. Судом досліджена довідка ФОП ОСОБА_3 від 18.07.2019 про те, що ОСОБА_1 працює продавцем та є застрахованою особою, за яку сплачується єдиний соціальний внесок в розмірі 22 % від нарахованої заробітної плати (а.с. 15).

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

11. Позивач вважає, що відповідач має право нарахувати внесок прийнявши вимогу про його сплату на підставі акту перевірки, звітності, яка подається платниками до податкового органу, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких відповідно до Закону нараховується внесок. Оскільки позивачем у період з 2011 по 2019 рік звітність не подавалась, відповідачем перевірка щодо позивача не проводилась, тому податковим органом протиправно винесено оскаржувану вимогу. На думку позивача, у спірних правовідносинах фіскальний орган невиправдано втрутився у права позивача щодо мирного володіння своїм майном, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

12. Відповідач вважає, що оскаржувана вимога контролюючого органу є правомірною та не підлягає скасуванню. Зазначив, що позивач з 2010 року зареєстрований, як фізична особа-підприємець, у якого з 01.01.2017 виник обов`язок сплачувати єдиний внесок, тому, позиція позивача щодо того, що основними підставами для нарахування ЄСВ є перш за все факт отримання доходу, є помилковою. Підставою для формування спірної вимоги стали дані інформаційної системи органу доходів і зборів, що зазначено безпосередньо у вимозі, надісланій позивачу. Стосовно посилань позивача на те, що він починаючи з 2010 року не здійснює підприємницьку діяльність відповідач вважає, що саме з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізична особа-підприємець позбавляється статусу платника єдиного внеску. Отже, звернення до податкового органу із заявою не позбавляє платника податків статусу підприємця та жодним чином не припиняє нарахування єдиного внеску відповідно до закону. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу щодо звернення до податкової інспекції з будь-якими заявами та припинення господарської діяльності у 2010 році. З приводу посилань позивача на те, що податковим органом не проведено перевірку позивача у порядку передбаченим податковим законодавством відповідач вважає, що відповідно до норм Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої підстави, як припинення підприємницької діяльності, оскільки позивачем підприємницька діяльність у встановленому законом порядку не припинена, відтак податковим органом перевірка не проводилась.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

14. Відповідно до статті 1 Закону N 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

15. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону N 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

16. Згідно з частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

17. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону N 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

18. Згідно з абзацом 3 та 4 частини 8 статті 9 Закону N 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

19. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

20. Законом України від 06.12.2016 N 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону N 2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

21. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України N 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

22. Частиною 12 статті 9 Закону N 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

23. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, базою нарахування єдиного внеску є самостійно визначена платниками сума, що не може бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та меншою за розмір мінімального страхового внеску. При цьому, законодавець в наведених нормах не надав будь-яких переваг або виключень для суб`єктів господарювання, окрім осіб, які визначені частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI.

24. Закон не ставить у залежність обов`язок із сплати єдиного внеску від факту отримання чи неотримання в певному звітному періоді фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування доходу (прибутку), або ж перебування останнього у трудових відносинах з іншими суб`єктами господарювання за наявності статусу в такої особи фізичної особи-підприємця.

25. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

26. Законом України від 21.12.2016 N 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 - 3200,00 грн.

27. Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, зобов`язані сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік, щонайменше 8448 грн. (3200.00*12*22 %). Аналогічно вказані правовідносини врегульовано і станом на 2018 рік, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на такий рік.

28. З прийняттям Закону України від 03.10.2017 N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до Закону N 2464-VI, що діють з 01.01.2018.

29. Так, з 01.01.2018 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

30. Отже, право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримували пенсію за віком або були особами з інвалідністю та отримували відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи могли бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

31. Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

32. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

33. Законом України від 07.12.2017 N 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року - 3723,00 грн.

34. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22 %), поквартально:

до 19.04.2018 - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 19.07.2018 - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 19.10.2018 - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 21.01.2019 - за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

35. Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

36. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 13.10.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік у відповідача, як платник єдиного внеску.

37. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - не здійснено.

38. Отже, у період, за який позивачу нараховано єдиний внесок (2017-2018 роки), позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця.

39. Приписами статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що систему органів у сфері державної реєстрації становлять Міністерство юстиції України та інші суб`єкти державної реєстрації.

40. Відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця подається один з таких документів: 1) заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням; 2) ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою.

41. Згідно з частиною 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

42. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що подання заяви платником податків про закриття підприємницької діяльності до органу доходів і зборів не є підставою для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, оскільки податковий орган не є державним реєстратором та не наділений повноваженнями щодо внесення змін до державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

43. Крім того, податковий орган не наділений повноваженнями з`ясовувати будь-які факти переміщення осіб, чи роботи за сумісництвом, що в свою чергу теж не є обставинами, які звільняють позивача від сплати ЄСВ.

44. Відповідно до положень частин 1-4 статті 25 Закону N 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

45. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

46. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

47. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

48. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

49. Згідно з частиною 4 статті 8 Закону N 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

50. Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за N 449 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за N 508/26953).

51. Відповідно до пунктів 2 - 3 розділу VI Інструкції N 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

52. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

53. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

54. За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

55. Аналогічна правова позиція викладена рішенні Верховного Суду N 826/11623/16 від 11.09.2018 року.

56. Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

57. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ДФС у Чернівецькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений Конституцією України та Законом №2464-VI. При цьому права позивача не порушувались, а фактична наявність боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 18 276,72 грн підтверджується матеріалами справи.

58. Безпідставним є посилання позивача на те, що він протягом 2017 - 2018 років офіційно працював у ФОП ОСОБА_3 , який за нього сплачував ЄСВ, оскільки фізичні особи-підприємці можуть були звільнені від сплати єдиного соціального внеску лише за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, а офіційне працевлаштування не є підставою для звільнення від сплати єдиного соціального внеску.

59. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не займався підприємницькою діяльністю та не отримував прибуток, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

60. Інші доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

61. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

62. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

63. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

64. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

65. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 грудня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.