Справа № 160/9740/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року Справа № 160/9740/19
07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління поліції охорони в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати бездіяльність управління поліції охорони в Дніпропетровській області протиправною;
- стягнути з управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 одноразову (вихідну) грошову допомогу у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення за кожні повні двадцять календарних років служби;
- стягнути з управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 26 вересня 2019 року по день фактичного розрахунку.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що останній наказом управління державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №110 о/с «По особовому складу» був звільнений у запас Збройних сил за пунктом 63 «К» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та наказом від 07.11.2015 року № 1 о/с «По особовому складу» був прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду інспектора-кінолога Дніпропетровського міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області .
Наказом від 26.09.2019 року № 112 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнений зі служби в Національній поліції України (за власним бажанням) з посади молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Дніпровського міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області.
З наказом про звільнення позивач відмовився ознайомлюватись, оскільки в наказі було зазначено, зокрема, без виплат одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби.
На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11жовтня 2019 року відкрито провадження у справі № 160/9740/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства).
Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року від відповідачу було запропоновано, у разі невизнання позову, протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
19 листопада 2019 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що позивачем не вжито досудового врегулювання спору, що свідчить лише про його незгоду зі змістом наказу по звільнення.
Крім того, стягнення з відповідача на користь позивача одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожні повні дванадцять календарних років служби, на яку позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, встановлює умови виплати одноразової допомоги при звільнені для осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262, тоді як умови виплати грошової допомоги особам без права на пенсію визначені ст. 9-1 вказаного закону.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень , не має законних підстав та повноважень для здійснення виплат одноразової грошової допомоги за ст. 9 Закону № 2262, у зв`язку із чим відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Наказом управління державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області від 01.04.2008 року № 40 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено міліціонером охорони об`єктів ІІ-ої роти батальону міліції Бабушкінського відділу Держаної служби охорони в м. Дніпропетровську УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області, копія якого наявна в матеріалах справи.
Наказом управління державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №110 о/с «По особовому складу», був звільнений у запас Збройних сил за пунктом 63 «К» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та наказом від 07.11.2015 року № 1 о/с «По особовому складу» був прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду інспектора-кінолога Дніпропетровського міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Копії наказів наявні в матеріалах справи.
Наказом від 26.09.2019 року № 112 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнений зі служби в Національній поліції України (за власним бажанням) з посади молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Дніпровського міського відділу управління поліції охорони в Дніпропетровській області.
Позивач відмовився від проставлення підпису та дати, а також отримання витягу з вищезазначеного наказу, у зв`язку з незгодою з пунктом наказу щодо не виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, про що складено акт від 26.09.2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи.
Згідно з довідкою від 02.10.2019 року старший сержант поліції ОСОБА_1 дійсно проходив службу в ОВС в період з 16.04.2008 року по 06.11.2015 року та проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015 року по 26.09.2019 року.
В доповідній записці начальника ВФЗ та БО на адвокатський запит від 01.10.2019 року № 33/1 зазначено, що при звільнені 26.09.2019 року старший сержант ОСОБА_1 наказ № 112 о/с НПУ УПО Дніпропетровської області вихідну допомогу не отримував.
Не погодившись з відмовою відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд, розглянувши справу по суті, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі з огляду на наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені у Законі України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закону №580).
Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням (пункт 7 частини 1 статті 77 Закону №580).
Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 №1235 (далі - Порядок №1235) рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.
Підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, звільнення зі служби в поліції (розділ ІІ Порядку №1235).
Пунктами 1, 2 розділу ІІІ Порядку №1235 встановлено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.
Звільнення за власним бажанням позивачем та відповідачем не оскаржується.
Позивач не погоджується з пунктом наказу від 26.09.2019 року № 112 о/с «По особовому складу» щодо зазначення про звільнення без виплат одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, тому просить стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу та середній заробіток за .весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги
Що стосується виплати одноразової грошової допомоги, то суд зазначає, що ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Умови виплати грошової допомоги особам без права на пенсію визначені ст. 9-1 Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду доказів про звернення до відповідача з заявою або іншим зверненням щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, а також з позовною заявою до суду про визнання протиправним та скасування спірного пункту наказу.
У зв`язку з відсутністю у суду доказів про скасування наказу від 26.09.2019 року № 112о/с або оскарження наказу у судовому порядку, на час розгляду даної справи наказ є чинним, а позовна вимога про стягнення з управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 одноразової (вихідної) грошової допомоги у розмірі 25 (двадцять п`ять) відсотків місячного грошового забезпечення за кожні повні двадцять календарних років служби є передчасною та не підлягає задоволенню.
Стосовно стягнення з управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 26 вересня 2019 року по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
На підставі бухгалтерської довідки від 08.11.2019 року № 2558/4323/02-2019 та розрахунку позивачу було сплачено належні йому виплати при звільнені.
Згідно з ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
При цьому стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.
Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Меньшакова проти України" від 08 квітня 2010 року передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.
Ч. 1 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Нарахування та виплату грошового забезпечення поліцейським здійснюється відповідно до умов «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» затвердженого наказом від 06.04.2016 року № 260, яким будь-які компенсації за несвоєчасну виплату грошового забезпечення не передбачено.
У даному випадку, одноразова грошова допомога при звільнені за власним бажанням позивачу не нараховувалась, оскільки має місце спір як про розмір належних звільненому працівнику виплат, так і про його право на них.
За таких обставин суд вважає, що за наявністю спірних правовідносин, які стосуються стягнення з управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги з 26 вересня 2019 року по день фактичного розрахунку є передчасним та не обгрунтованим.
Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук