Справа № 160/8421/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Справа № 160/8421/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -
30.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ № 9-РС від 01.02.2019 року командира 17 окремої танкової криворізької бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) щодо звільнення з військової служби у запас солдата ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 , радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління командира самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи на військовій службі на попередньо займаній посаді та включити у списки особового складу;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня протиправного звільнення до дня поновлення на службі.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона була військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», займана посада «радіотелефоніст взводу управління І самохідної артилерійської батареї І самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ». В січні 2019 року позивач звернулася на Урядову гарячу лінію із усною скаргою щодо невиплати їй матеріальної допомоги за 2018 рік у зв`язку із укладенням шлюбу. Внаслідок таких дій позивача, командир військової частини НОМЕР_1 наклав на позивача солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «догану», вважаючи, що вона порушила статті 110,111 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України. ОСОБА_1 не згодившись з таким рішенням командира, звернулася до військової служби правопорядку і подала адміністративний позов до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року у справі № 160/2225/19 визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 180 від 22.01.2019 року , за яким на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 накладене дисциплінарне стягнення «догана». Проте в кінці січня 2019 року, солдата ОСОБА_1 викликано до штабу, де начальник стройової частини військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 почав вимагати від позивачки «добровільного» написання рапорту на звільнення, а якщо цього не буде, вони знайдуть таку причину, а саме: заниження атестації та подальше звільнення за невідповідністю займаній посаді. 03.02.2019 року, позивачка, під морально-психологічним тиском майора ОСОБА_4 , вимушена була написати рапорт на звільнення, хоча не бажала цього. Позивачка вважає, що вона подала такий рапорт під примусом керівництва військової частини, знаходячись у тяжкому морально-психологічному стані внаслідок свого стану здоров`я та стану здоров`я свого сина ОСОБА_5 , якого вона не в змозі залишити самого, хоча вона дійсно бажала продовжувати військову службу і надалі. Таке звільнення є наслідком тривалого конфлікту позивачки із керівництвом військової частини. У зв`язку з викладеним позивачка просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи з 21.11.2019 року.
26.11.2019 року до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що позивач у своїй заяві зазначає, що у січні 2019 року вона звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою щодо невиплати їй матеріальної допомоги, внаслідок таких дій позивача, командир військової частини НОМЕР_1 наклав на позивача дисциплінарне стягнення «догана», вважаючи, що вона порушила статті 110, 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Позивач не погодившись з таким рішенням, звернулась до суду. Проте, позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу, вже після її звільнення з військової служби, про що свідчить дата складання вищезазначеної позовної заяви (позивача було звільнено у лютому 2019 року, дата складання позовної заяви - 03.03.2019р.). Позивач стверджує, що у кінці січня 2019 року позивача було викликано до штабу, де начальник стройової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 почав вимагати від позивача добровільного написання рапорту на звільнення. Позивач вважає, що вона подала рапорт про звільнення під примусом керівництва військової частини. Проте, у військовій частині НОМЕР_1 в списках особового складу відсутній військовослужбовець з військовим званням, прізвищем та ім`ям майор ОСОБА_4 , з рапортом про прохання звільнити її з військової служби позивач звернулась 01.02.2019р., а не 03.02.2019р. Зазначений рапорт був написаний по команді, а не начальнику стройової частини, який, не є керівним складом частини та не має повноважень щодо звільнення військовослужбовців з військової служби. Скарг на дії посадових осіб від позивача до командування частини не надходило. Окрім того, у своєму рапорті про звільнення позивач зазначила, що претензій до командування частини та МО України не має. Згідно з рапортом №1029 від 01.02.2019р. позивач особисто звернулась до командування частини з проханням звільнити її з військової служби на підставі п. «й» ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України між Міністерством оборони України та громадянкою ОСОБА_1 був укладений 27 жовтня 2016 року, а отже, позивач набула право на звільнення та підстав для відмови у звільненні з військової служби у командування військової частини НОМЕР_1 не було. Таким чином, наказ командира 17 окремої танкової криворізької бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №9-РС від 01.02.2019р. щодо звільнення з військової служби у запас позивача є законним та не підлягає скасуванню. Щодо поновлення на посаді та виплати вимушеного прогулу, відповідач зазначив, що позивача було звільнено законно, на підставі її особистого клопотання у відповідності до п. «й» ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з вимогами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008, а тому ОСОБА_1 не підлягає поновленню на військовій службі, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи. Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу в лавах Збройних сил України за контрактом від 27.10.2016 року у складі Військової частини НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста відділення управління командира батареї взводу управління командира самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи (військове звання солдат).
01.02.2019 року нею було подано рапорт №1029 про звільнення її з військової служби у запас у зв`язку із закінченням контракту, який був укладений до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислуги 24 місяців військової служби, відповідно до п.п. «й» ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Наказом командира 17 окремої танкової Криворізької бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 01.02.2019 року № 9-РС солдата ОСОБА_1 було звільнено у запас за п.п. «й» ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (як військовослужбовців, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).
Вважаючи вказаний наказ протиправним, а також зазначаючи про те, що рапорт про звільнення було написано під морально-психологічним тиском позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.11.1. Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» №333 від 26.05.2014 року накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.
Відповідно до абз. 8 п.11.2. Наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» №333 від 26.05.2014 року наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу як звільнення з військової служби.
Пунктом 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.
Відповідно до п.п. «й» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації, які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Як вбачається з матеріалів справи, контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України між Міністерством оборони України та позивачем було укладено 27.10.2016 року, таким чином право на звільнення за п.п. «й» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вона набула 27.10.2018 року.
Позивач 01.02.2019 року особисто звернулась з рапортом про звільнення саме на підставі п.п. «й» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивачем зазначено, що вказаний рапорт було написано нею під морально-психологічним тиском майора ОСОБА_4 , а також його погрозами про звільнення внаслідок не проходження атестації. Неприязне ставлення з боку командування позивач пояснює, тим, що вона зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, та вказує, що після рішення суду, яким позовні вимоги було задоволено, її почали примушувати до звільнення.
Проте, наведені обставини матеріалами справи не підтверджуються, оскільки з інформації з АСДС вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 № 180 від 22.01.2019 року, за яким на військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 накладене дисциплінарне стягнення «догана» - 11.03.2019 року.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 160/2225/19, яким позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволено датовано 13.05.2019 року.

Таким чином, звернення позивача до суду та винесення рішення у справі відбулось вже після її звільнення на підставі наказу від 01.02.2019 року № 9-РС.

Також, відповідачем було надано довідку № 1431 від 19.11.2019 року, згідно, якої особа, зазначено позивачем як «майор ОСОБА_4 » не перебуває та не перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем не доведено фактів та обставин, на які вона посилається в позовній заяві, при цьому її звільнення відбулось на підставі особистої заяви у відповідності до п. «й» ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з вимогами «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-77, 133, 139, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна