Справа № 442/7690/19
Суддя: Грицай М. М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/7690/19
Провадження №2-а/442/148/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Грицай М.М.

з участю секретаря судових засідань - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрого Володимира Ігоровича про визнання дій та постанови у справі про адміністративні правопорушення протиправними, та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрого Володимира Ігоровича при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення ЛВ15-1140 від 23 жовтня 2019 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень; визнання зазначеної постанови протиправною та її скасування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є безпідставною, оскільки він Правил дорожнього руху не порушував, а зазначена інтерпретація обставин не відповідає дійсності. В оскаржуваній постанові зазначено, що 23 жовтня 2019 року о 16 год 09 хв він здійснив зупинку ТЗ - HONDA, н.з. НОМЕР_1 , у м. Львів, по вул. Словацького, 18, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що створює перешкоду дорожньому руху, чим порушив п.8.4 «В»; 33.3.34 Правил дорожнього руху України. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки він рухався по вул. С.Крушельницької та повернув на вул. Словацького у м. Львів. Оскільки йому необхідно було зупинитися на декілька хвилин, він припаркував свій автомобіль по вул. Словацького,16 в м. Львів, а саме - перед дорожнім знаком: «3.34 Зупинка заборонена». Жодної жовтої лінії розмітки, яка попереджає про початок дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не було, а також відсутні таблички 7.2.2-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.6, 7.18 відповідно до ДСТУ4100-2001. Також вказує на те, що його транспортний засіб був припаркований навпроти будинку 16 по вул. Словацького в м.Львів, а не навпроти будинку 18 по вул. Словацького , а отже, за межами зони дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Тому дії інспектора є протиправними, а постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Від відповідача - інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрого Володимира Ігоровича надійшов відзив на позов. Просить розгляд справи проводити без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить наступного висновку.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини третьої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення ЛВ15-1140 від 23 жовтня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, зокрема, за здійснення 23 жовтня 2019 року о 16 годині 09 хвилин на вул. Словацького, 18 в м. Львові зупинки транспортного засобу Honda, державний номерний знак НОМЕР_1 , в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушено п. 8.4 «в» і п.33.3.34 Правил дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 33.3.34 ПДР, знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Згідно пункту 8.2 ПДР України, дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Із наданої відповідачем схеми розташування ділянки дороги по вул.Словацького в м. Львів вбачається, що дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» встановлено на вул. Словацького, навпроти будинку 18, який розташований з протилежної сторони руху автомобілів.

Відповідно до п.11 ДСТУ 4100-2014 розташування транспортних засобів на дорозі дозволяється: п.11.3 - На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. П. 11.5 - На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

З оглянутих фотознімків, наданих як позивачем, так і відповідачем, що були здійснені під час зупинки автомобіля та схеми розташування вулиць Словацького та Крушельницької в м. Львові, вбачається, що рух транспорту по вул. Словацького є двосторонній, а позивач здійснив зупинку автомобіля біля лівого краю проїзної частини, на початку повороту між вулицями Крушельницької та Словацького, 16, перед дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена», який в порушення вимог пункту 8.2 ПДР України встановлений обабіч дороги на тому боці її, що не відповідає напрямку руху транспортних засобів.

Таким чином, позивач здійснив зупинку автомобіля поза межами дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрого В.І. щодо винесення ним постанови не підлягає задоволенню, так як відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме, в частині скасування постанови.

Суд, ухвалюючи рішення, також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами письмові доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Поряд з тим, відповідачем не надано достатньо належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд дійшов висновку, що така підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги задоволити частково.

Скасувати постанову ЛВ №15-1140 інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мудрого Володимира Ігоровича у справі про адміністративне правопорушення від 23 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено на протязі десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження

Суддя Грицай М.М.