Справа № 400/4144/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 грудня 2019 р. № 400/4144/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Г.В. Лебедєвої, ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання дій державного виконавця Левицької В.Ю. щодо укладання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 18 вересня 2019 року та акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 20 вересня 2019 року під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 59720248 протиправними,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2019 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання дій державного виконавця Левицької В.Ю. щодо укладання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 18 вересня 2019 року та акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 20 вересня 2019 року під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 59720248 протиправними.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.12.2019 року за вх. №20801 через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із копією уточненої позовної заяви (уточнень до позовної заяви).

Ухвалою суду від 10.12.2019 року суд продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 25.12.2019 року.

13.12.2019 року за вх. №21675 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від позивача нвйшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою.

Розглянувши уточнену позовну заяву, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.08.2019 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області подало до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області заяву про звернення стягнення державним виконавцем на майнові права засновника ТОВ «К-Термінал» ().

13.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова про опис та арешт майна боржника, а саме корпоративні права засновника юридичної особи ТОВ «К-Термінал», що належать ОСОБА_1

13.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності, якою до участі у виконавче провадження залучено ПП «Дисконт» для визначення вартості описаного та арештованого майна боржника.

18.09.2019 року між Центральним відділом Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу частки у розмірі 50 % у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал».

20.09.2019 року державним виконавцем Левицькою В.Ю. складено акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «К-Термінал» та підписаний ОСОБА_2 про придбання долі учасника.

Так, згідно 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім того, у порядку адміністративного судочинства оскаржуються рішеньня, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час здійснення зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Таким чином, рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), а також під час здійснення зведеного виконавчого провадження можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує дій державного виконавця Левицької В.Ю. щодо укладання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 18 вересня 2019 року та акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 20 вересня 2019 року під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 59720248, обгрунтовуючи позов порушенням відповідачем вимог Закону України "Про товариства з обмеженою відповідальністю" шляхом протиправного відчуження належної позивачу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ".

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення (нормативно-правові акти чи індивідуальні акти), дії чи бездіяльність, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частина перша статті 4 КАС України визначає справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникали у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням таким суб`єктом владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має і особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Тобто, суд повинен з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило) майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом вказаного спору є право на частку у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ", яку позивач вважає своєю власністю, що вибула із його володіння в порушення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Статтями 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статі 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України встановлено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У справі, що розглядається, спір виник з приводу заволодіння належної позивачу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" шляхом укладання договору купівлі-продажу частки позивача у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" між державним виконавцем Левицькою В ОСОБА_3 Ю. Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області та ОСОБА_2 (як переможцем торгів), реєстрацію права на частку за яким здійснила Врадіївська районна державна адміністрація.

Вказане свідчить про існування спору між особою, яка вважає себе власником частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" і, яка на момент подання позову не володіє цим майном, та його фактичним набувачем, яка, на думку ОСОБА_1 , незаконно заволоділа цим майном, оскільки вже укладено договір купівлі-проважу та державним виконавцем вчинено відчуження належної позивачу частки корпоративних прав з порушенням на думку позивача вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відповідно до ст 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вишевикладне, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання дій державного виконавця Левицької В.Ю. щодо укладання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 18 вересня 2019 року та акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 20 вересня 2019 року під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 59720248 протиправними належить відмовити.

Позовна заява, у відповідності до ч. 3 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка подала позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по адміністративній справі №400/4144/19, за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про визнання дій державного виконавця Левицької В.Ю. щодо укладання договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 18 вересня 2019 року та акту приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ "К-ТЕРМІНАЛ" від 20 вересня 2019 року під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 59720248 протиправними - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що позивач має право звернутися до Господарського суду Миколаївської області у порядку господарського судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г.В. Лебедєва