Справа № 620/3703/19
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року Чернігів Справа № 620/3703/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Федорок К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Семиразума Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови старшого державного виконавця Семиразум Євгенія Володимировича та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області здійснювати примусове виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 620/1690/19, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 22.11.2019, протиправною; зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області скасувати рішення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрити виконавче провадження відповідно до виконавчого листа № 620/1690/19, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 22.11.2019, та повідомити стягувача про виконавче провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тієї підстави, що резолютивна частина рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення суду. Зазначає, що виконавчий лист виданий саме для здійснення примусового виконання рішення суду, яке боржник відмовляється виконати в добровільному порядку.

Відповідач, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з виконавчим листом № 620/1690/19, виданим 22.11.2019 Чернігівським окружним адміністративним судом, про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України у перерахунку ОСОБА_1 , яка викладена у листі від 20.05.2019 № 2055/03/У-12. Вказує, що у зв`язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, державним виконавцем було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Третя особа пояснення щодо позову або відзиву не надала.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.12.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; ухвалою суду від 20.12.2019 було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, що згідно вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Чернігівським окружним адміністративним судом 22.11.2019 було видано виконавчий лист № 620/1690/19 про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України у перерахунку ОСОБА_1 , яка викладена у листі від 20.05.2019 № 2055/03/У-12.

28.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області з заявою про примусове виконання вказаного виконавчого листа.

03.12.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Семиразумом Є.В. у зв`язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, керуючись пунктом 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення № 14945 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

В силу вимог частини першої статті 4 Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Частиною першою статті 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Разом з тим, пункт 7 частини четвертої статті 4 Закону встановлює, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Аналіз положень частини першої статті 4 Закону, якою визначені обов`язкові реквізити виконавчого документа, у взаємозв`язку з частиною четвертою цієї статті, якою визначені підстави для повернення без виконання виконавчого документа, свідчить, що органи державної виконавчої служби та, в окремих випадках, приватні виконавці здійснюють примусове виконання виключно тих судових рішень, резолютивна частина яких містить зобов`язання, що може бути виконане внаслідок застосування одного із заходів примусового виконання рішення.

Так, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону).

Тобто, наведений перелік не є вичерпним. У залежності від змісту зобов`язання до боржника можуть застосовуватися й інші заходи примусового виконання рішення, що забезпечують досягнення мети виконавчого провадження.

Як установлено судом, виконавчий лист у справі № 620/1690/19 виданий 22.11.2019 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.07.2019, яким визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України у перерахунку ОСОБА_1 , яка викладена у листі від 20.05.2019 № 2055/03/У-12.

Суд зазначає, що з моменту набрання судовим рішенням про скасування індивідуального акта законної сили такий індивідуальний акт втрачає юридичне значення і не породжує будь-яких юридичних наслідків, за виключенням тих, що пов`язані з його скасуванням. Чинність індивідуального акта, скасованого рішенням суду, яке набрало законної сили, не залежить від волі суб`єкта владних повноважень, який його прийняв, чи волі інших осіб.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що скасування судом індивідуального акта є самостійним і вичерпним способом захисту порушених прав особи в адміністративному судочинстві, практична реалізація якого відбувається одночасно з набранням законної сили судовим рішенням і не вимагає здійснення від суб`єкта, що видав скасований акт, чи інших осіб, будь-яких дій.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що виконавчий лист у справі № 620/1690/19, виданий 22.11.2019 Чернігівським окружним адміністративним судом, не містить резолютивної частини рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 31.07.2019 у справі № 826/7925/17.

За таких обставин, відповідачем було правомірно винесено повідомлення від 03.12.2019 № 14945 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України (проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області (проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 20.12.2019.

Суддя Н.М. Баргаміна