Справа № 260/421/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9468/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року (суддя Микуляк П.П., час ухвалення 11:00, місце ухвалення м.Ужгород, дата складання повного тексту 29.07.2019 року),

в адміністративній справі №260/421/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» до Київської міської митниці ДФС,

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

У березні 2019 року позивач ТзОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Київської міської митниці ДФС, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA100120/2019/000014/2 від 07.03.2019 року; 2) визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00076 від 07.03.2019 року.

Відповідач Київська митниця ДФС позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення про корегування митної вартості №UA100120/2019/000014/2 від 07.03.2019 р.. Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00076 від 07.03.2019 р..

З цим рішенням суду першої інстанції від 17.07.2019 року не погодився відповідач Київська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачем 07.03.2019 р. подано митну декларацію №UА100120/2019/194280 на товар «банани свіжі», країна виробництва ЕС (Еквадор), торгівельна марка «Banava», митна вартість товару 0,5 USD/кг., умови поставки відбувались за «Інкотермс-2010». Зазначає апелянт, що надані позивачем за вказаною митною декларацією документи містили розбіжності та не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також вказує апелянт на те, що позивачем тричі подавались до митного оформлення МД для митного оформлення товару «банани свіжі» за одним і тим самим зовнішньоекономічним договором, укладеним позивачем з виробником товару SOPRISA S.A. (Еквадор), де самостійно здійснювалось декларування за рівнем митної вартості 0,6 USD/кг., за різними умовами поставок «Інкотермс-2010». Враховуючи наведені обставини, митницею відповідно до ст.53 МК України декларанту надіслано повідомлення щодо надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визнана, однак декларантом не виконано вимоги щодо надання додаткових документів. Таким чином, митна вартість визначена відповідачем за резервним методом, з урахуванням вимог ст.64 МК України та грунтується на раніше визначених митними органами митних вартостях, МД від 02.10.2018р. №UА100120/2018/394069, від 29.12.2018р. №UA100120/2018/401744 та від 30.01.2019р. №UA100120/2019/188896. Вважає апелянт, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача щодо виявлених митним органом розбіжностей під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.07.2019 року і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 17.07.2019 р. без змін.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.01.2018 року між позивачем ТзОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» (Покупець) та «SMD Trading» (Постачальник) укладено контракт №17, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити та передати товар свіжі фрукти, Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти товар відповідно до умов і положень Контракту. Кількість і асортимент Товару вказуються в інвойсах (а.с. 16-19, 53-59).

07 березня 2019 року позивачем ТзОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» до Київської міської митниці ДФС було подано митну декларацію №UA100120/2019/194280, якою задекларовано до митного оформлення товар: «банани свіжі, вага нетто 23040 кг., урожаю 2019 р., торгова марка «Banava», постачальник «SOPRISA S.A.», країна походження ЕС (Еквадор)», в якій заявлено митну вартість товару у розмірі 11520 доларів США, у розрахунку 0,50 USD/кг.. Митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 11520 доларів США, в графі 45 «коригування» вказано 305062,76 грн., в графі 23 «курс валюти» 26,48114200 грн.. (а.с. 43-44).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: - контракт №17 від 02.01.2018 року; - інвойс №00355/2019 від 26.02.2019 року; - коносамент №GQL01181867 від 28.01.2019 року; - автотранспортна накладна (CMR) А №382416 від 06.03.2019 року; - фітосанітарний сертифікат №Р від 31.01.2019 року; - сертифікат про походження товару №Р від 30.01.2019 року (а.с. 16-24, 47-75).

Не погоджуючись із заявленою позивачем митною вартістю товарів, відповідачем Київською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA100120/2019/000014/2 від 07.03.2019 року, в якому визначено митну вартість «бананів свіжих, торгової марки «Banava» за резервним методом у розмірі 13824 доларів США у розрахунку 0,60 USD/кг. (а.с. 14, 45-46).

Відмову у митному оформленні товару відповідач оформив Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00076 (а.с. 15).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, а саме визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100120/2019/000014/2 від 07.03.2019 р. та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00076 від 07.03.2019 р., виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018р. в справі №809/1884/16 та від 08.02.2019р. в справі №825/648/17.

Частиною другою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що в частині шостій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Згідно з ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною третьою статті 58 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України, у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «банани свіжі, вага нетто 23040 кг., урожаю 2019 р., торгова марка «Banava», постачальник «SOPRISA S.A.», країна походження ЕС(Еквадор)».

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, неподання декларантом додаткових документів на письмову вимогу митного органу.

В графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів UA100120/2019/000014/2 від 07.03.2019 року зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 Кодексу. Метод 2 не був використаний у зв`язку з відсутністю у митного органу цінової інформації на ідентичні товари. Метод 3 не використаний у зв`язку з відсутністю у митного органу та декларанта ї інформації на подібні (аналогічні) товари. Методи 4 та 5 не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості. Митна вартість, визначена за резервним методом, з урахуванням вимог ст. 64 МКУ та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, МД 02.10.2018р. №UA100120/2018/394069, від 29.12.2018р. №UA100120/2018/401744 та №UA100120/2019/188896 від 30.01.2019 р..

Судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) ДФС України щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року (справа №825/648/17).

Крім цього, колегією суддів встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом (контракт №17 від 02.01.2018 року, інвойс №00355/2019 від 26.02.2019 року, коносамент №GQL01181867 від 28.01.2019 року, автотранспортна накладна (CMR) А №382416 від 06.03.2019 року, фітосанітарний сертифікат №Р від 31.01.2019 року, сертифікат про походження товару №Р від 30.01.2019 року). При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни транспортного засобу подані декларантом документи не містили.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно до п.4.1. Контракту від 02.01.2018р. №17, який надавався до митного оформлення, поставка товару здійснюється за усними домовленостями сторін, відповідно до вимог міжнародних правил «Інкотермс-2010» та вказується в інвойсах.

Так, відповідно до тлумачень правил «Інкотермс-2010», умови поставки DAP покладають на продавця нести всі витрати й ризики, пов`язані з транспортуванням товару в місце призначення, включаючи (де це буде потрібно) будь які збори для експорту з країни відправлення.

Колегія суддів також враховує, що наданому позивачем до митного оформлення інвойсі №00355/2019 від 26.02.2019 року чітко визначено характеристики товару, кількість та ціну за одиницю та умови поставки DAP в Київ. Всі витрати на транспортування, страхування, митне очищення з країни відправлення та інші витрати включено до ціни товару, згідно умов поставки. Даний рахунок містить всі реквізити сторін, підпис та печатку продавця, ознак розбіжностей чи підробки виявлено не було.

Тому, доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд вважає необґрунтованими.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про законність прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року в адміністративній справі №260/421/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 22.11.2019 року