Справа № 280/4337/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4337/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційні скарги Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" та Головного управління ДФС у Запорізькій області

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року

у справі №280/4337/18

за позовом Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА"

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2019 у справі №280/4337/18 адміністративний позов Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» (вул. Макаренка, 13, м. Запоріжжя, 69032) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень частково задоволено позовні вимоги:

- визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № (форма "Р") від 18.09.2018, в частині збільшення Приватному підприємству "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" грошове зобов`язання з податку на додану вартість за основним зобов`язанням у розмірі 795425,00 грн. та штрафними санкціями 198856,33 грн., а всього на суму 994281,33 грн.;

- визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № (форма «Р») від 18.09.2018, яким Приватному підприємству «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 38758,00 грн. та штрафними санкціями 9689,50 грн., а всього на суму 48447,50 грн.;

- визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № (форма «В4») від 18.09.2018, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду у розмірі 18685,00 грн.;

- визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № (форма «П»), яким визначено суму завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 117626,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. у справі № 280/4337/18 заяву Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» (вул. Макаренка, 13, м. Запоріжжя, 69032) про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 22434,35 грн., витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським бюро «Станіслав Гришин», у сумі 50 000,00 грн. та витрати на правничу допомогу, надану Адвокатським бюро «Грамчук і партнери», у сумі 23000,00 грн. В іншій частині заяви про розподіл судових витрат - відмовлено.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю заявлених вимог та доведенням понесення вказаних витрат.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, Приватним підприємством "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. у справі № 280/4337/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що надані документи повністю підтверджують весь обсяг витрат на правничу допомогу та підлягають повному відшкодуванню

Головним управлінням ДФС в Запорізькій області також подано апеляційну скаргу, в якій відповідач просить скасувати додаткове рішення від 25 лютого 2019 р. у справі № 280/4337/18 та відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат. Вважає, що суд не врахував, що витрати не є співрозмірними.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано позиції, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Так, за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час, витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

Так, судом встановлено, що позивачем подано клопотання в якому останній просить суд стягнути на користь позивача за відповідача судові витрати по справі на загальну суму 217934,35 грн., з яких: судовий збір у сумі 22434,35 грн., 25000,00 грн. - витрати на проведення експертизи, 10000,00 грн. витрати на надання науково-консультативного висновку, 60000,00 грн. - витрати на правову допомогу, надану АБ «Станіслава Гришина», 70000,00 грн. - витрати на правову допомогу, надану ФОП ОСОБА_1 , 30000,00 грн. - витрати на правову допомогу, надану АБ «Грамчук і партнери».

На підтвердження факту таких витрат позивачем надано договір про проведення судово-економічної експертизи від 09.10.2018 №34, рахунок №243 від 05.11.2018, акт приймання-передачі виконаних робіт від 05.11.2018, платіжні доручення від 09.10.2018 №73 на 4000,00 грн. та від 09.11.2018 №147 на 21500,00 грн. Також до матеріалів справи було долучено висновок №116 від 05.11.2018 за результатами проведеної судово-економічної експертизи за адвокатським запитом адвоката Харченко Р.В.

З приводу витрат позивача на правову допомогу, надану ФОП ОСОБА_1 , позивачем надано договір від 02.07.2018 на консультаційно-юридичне обслуговування, акти прийому-передачі наданих послуг від 28.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, платіжні доручення від 17.10.2018 №153 на 20000,00 грн., від 20.11.2018 №162 на 20000,00 грн., від 05.11.2018 №109 на 15000,00 грн. та від 19.10.2018 №191 на 15000,00 грн.

З приводу витрат на правову допомогу, надану АБ «Станіслава Гришина», в розмірі 60000,00 грн., позивачем надані договір від 02.07.2018 №04/07/18-1, додаткова угода №1 від 01.09.2018 до договору про надання правової допомоги №04/07/18-1, угода про співпрацю у сфері надання правової допомоги між адвокатським бюро «Станіслава Гришина» та адвокатом Харченко Регіною Владиславівною від 01.08.2018, акти прийому-передачі наданих послуг від 31.07.2018, від 29.08.2018, від 28.09.2018, від 31.10.2018, від 30.11.2018, від 28.12.2018, від 31.01.2018, наказ Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» від 01.02.2018 №СВ/01/02/2018-01 щодо затвердження вартості послуг Адвокатського бюро «Станіслава Гришина» із додатком до нього, платіжні доручення №153 від 31.07.2018 на 5000,00 грн., №97 від 31.08.2018 на 5000,00 грн., №70 від 28.09.2018 на 5000,00 грн., №120 від 12.10.2018 на 5000,00 грн., №87 від 02.11.2018 на 10000,00 грн., №135 від 30.11.2018 на 10000,00 грн., №96 від 27.12.2018 на 10000,00 грн., №307 від 28.01.2018 на 10000,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, надану Адвокатським бюро «Грамчук і партнери», у сумі 30000,00 грн. суду надані договір про надання правової допомоги №1 від 02.05.2018, додаткова угода №3 від 01.10.2018 до цього договору, рахунок №07/12/2018-1 від 07.12.2018 на суму 30000,00 грн., акт приймання-передачі виконаних послуг за договором №1 в розрізі додаткової угоди №3 від 01.10.2018, платіжні доручення №227 від 08.02.2019 на суму 11500,00 грн. та №278 від 14.02.2018 на суму 11500,00 грн.

Задовольняючи частково подане клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходив з принципу справедливості.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з огляду на наступне.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо неможливості задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу за період до винесення спірних податкових-повідомлень рішень. Судом колегія вважає за необхідне відмітити, що предметом спору в даній справі є податкові повідомлення-рішення, а отже будь-які відносини з приводу надання юридичної консультації щодо законності податкових перевірок, складання заперечень на акти податкових перевірок, може входити до кола послуг, що надається адвокатом в межах договору про надання послуг на юридичний супровід будь-якої господарської діяльності підприємства, проте не мати беззаперечного відношення до витрат на правничу допомогу щодо оскарження податкових донарахувань.

Так само колегія суддів відхиляє доводи підприємства щодо обґрунтованості заявлених витрат на стягнення витрат на проведення експертизи та отримання науково-правового висновку, оскільки докази понесення витрат на проведення експертизи саме підприємством до суду першої інстанції не надавались позивачем, а витрати на науково-правовий висновок не можуть буду відшкодовані, через невідповідність висновку вимогам ст. 112 КАС України.

Стосовно доводів контролюючого органу щодо надмірної суми витрат на правову допомогу, яка належить відшкодуванню, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визнана судом першої інстанції сума витрат підтверджена належними доказами. Будь-яких доказів, що свідчать про надмірність відшкодованої суми судових витрат відповідачем не надано.

З огляду на викладене колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято з врахуванням всіх обставин по справі, у відповідності до вимог чинного законодавства в межах доводів апеляційних скарг підстав доля скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" та Головного управління ДФС у Запорізькій області на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. у справі № 280/4337/18 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. у справі № 280/4337/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко