Справа № 120/2509/19-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2509/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

11 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Матохнюка Д.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Рябокінь Р.П.,

представника відповідача: Бешлей І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про поновлекння на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (ГУ НП у Вінницькій області) в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 1100 від 11.07.2019 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП у Вінницькій області в частині накладення на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати Наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 120 від 12.07.2019 року щодо особового складу в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області;

- стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2019 року по дату винесення судом рішення у справі, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до п. 1 наказу ГУ НП у Вінницькій області від 12.06.2019 року № 846 Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії призначено службове розслідування. Так, метою проведення службового розслідування є необхідність повного, усебічного та об`єктивного розслідування факту, що мав місце 11.06.2019 року під час документування кримінального правопорушення. Зокрема внаслідок виниклої суперечки старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Київського відділення поліції ОСОБА_2 відштовхнув громадянина ОСОБА_3 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження (а.с. 31 т. 2).

До складу утвореної дисциплінарної комісії вносились зміни наказами від 14.06.2019 року № 891, від 21.06.2019 року № 910, від 11.07.2019 року № 1007 (а.с. 32-34 т.2).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 11 липня 2019 року складено Висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події, що призвела до суспільного резонансу за участю працівника Київського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2

Пунктом 3 резолютивної частини висновку зазначено про те, що за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1, п. п. 1, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п. 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом МВС України від 07.11.2018 №893, п. 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, керуючись ст. ст. 11, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарна комісія вважає застосувати до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0011429) стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Підставою слугувало те, що ОСОБА_1 достовірно знаючи про незаконний характер дій ОСОБА_2 під час конфліктної події із ОСОБА_3 свідомо укрив цей факт, а під час проведення службового розслідування своїми завідомо неправдивими поясненнями зробив спробу направити службове розслідування хибним шляхом, що кваліфіковано як перешкоджання проведенню службового розслідування та порушення норми п. 7 розділу 4 Порядку проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року № 893.

Так, 11.07.2019 року відповідачем прийнято наказ №1100 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП у Вінницькій області у якому, з поміж іншого зазначено, що оперуповноважений СКП Київського ВП старший лейтенант поліції ОСОБА_4 В. в порушення п. 7 розділу 4 Порядку затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893 надав дисциплінарній комісії завідомо неправдиві пояснення про обставини події.

У п. 2 наказу від 11.07.2019 року №1100 зазначено про те, що за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1, п.п. 1, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, п. 7 розділу 4 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом МВС України від 07.11.2018 №893, п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, керуючись ст. ст. 11, 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вирішено застосувати до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

За таких обставин, наказом від 12.07.2019 року №120 о/с, ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції на підставі п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 Закону України Про національну поліцію з 12.07.2019 року.

Не погоджуючись із вказаними наказами відповідача та вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відпвідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 6 ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України Про Національну поліцію №580-VIII від 02 липня 2015 року (Закон №580).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 ст. 18 Закону №580 визначені основні обов`язки поліцейського, зокрема поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону №580 передбачені види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (Дисциплінарний статут).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисципланірного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

При цьому, ст. 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно зі ч. ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

-надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

- подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

- ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

- подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

- користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Так, на виконання вимог Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (Порядок №893), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за №1355/32807.

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо) (п. 4 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 7 розділу IV Порядку кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Пунктом 1 розділу V Порядку визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що підставою для проведення службового розслідування слугував лист слідчого Першого слідчого відділу (Відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління ДБР розташованого у місті Хмельницькому від 13.06.2019 вих. №1296/В/1-3 про організацію проведення службового розслідування з приводу надзвичайної події пов`язаної із неправомірними діями старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Пивовара ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з ЄРДР № 0000477 від 12.06.2019.

Так, із змісту листа встановлено, що у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчим установлено, що 11.06.2019 близько 23:16 по вул. Київській у м. Вінниці, на кінцевій зупинці тролейбусів Меморіал визволення, працівник Київського відділення поліції Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції старший лейтенант поліції Пивовар С.М., перебуваючи на службі, запропонував ОСОБА_3 , бути присутнім в якості понятого при проведенні слідчих дій. З цього приводу ОСОБА_3 спровокував конфлікт з працівником поліції та намагався вступити у сутичку, у ході якої ОСОБА_2 відштовхнув ОСОБА_3 , який упав на асфальтне покриття. Унаслідок падіння ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, після чого був доставлений до МКЛ ШМД та госпіталізований до протишокового відділення з діагнозом: ВЧМТ, перелом основи черепа, мозкова кома.

Тобто, службове розслідування було призначено для встановлення обставин події, що мала місце 11.06.2019 року, а не стосовно ОСОБА_1 .

Відтак, позивач в ході службового розслідування надавав пояснення про те, що йому відомо по факту події, що мала місце 11.06.2019 року тим самим виконував вимоги п. 7 розділу IV Порядку №893.

При цьому, позивач не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Той факт, що пояснення позивача суперечать поясненням інших свідків події, наданих під час досудового розслідування, є безпідставними, оскільки оцінка таким показам буде надана під час розгляду кримінальної справи і якщо буде встановлено надання ОСОБА_1 завідомо неправдивих відомостей, останній буде притягнутий до відповідальності, яка передбачена ст. 384 Кримінального кодексу України.

Оскільки службове розслідування проводилось по факту розслідування події, яка мала місце 11.06.2019 року в результаті якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення, то це може свідчити про порушення прав останнього скористатись правом гарантованим ст. 63 Конституції України та правами визначених ст. 18 Дисциплінарного статуту, щодо ознайомлення із матеріалами службового розслідування та робити їх копії; заявлення клоптань; подання відповідних документів, що стосуються бставин, які досліджуються та відмовитись від надання пояснень.

Крім того, із висновків службового розслідування не можливо встановити чому відповідачем застосовано до позивача найсуворіший вид заходу дисциплінарного впливу у виді звільнення, оскільки у позивача відсутні діючі дисциплінарні стягнення, не враховано високі показники його роботи, його попередню поведінку та ставлення до виконання службових обов`язків.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані накази відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції, не відповідають вказаним критеріям правомірності, є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Крім того, згідно з ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Так, порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (Порядок №100).

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 2, п. 8 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з п. 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Так, в матеріалах справи міститься довідка №1646/29/03-19 від 18.07.2019 року видана ГУ НП у Вінницькій області про доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 30 червня 2019 року в якій зазначено розмір нарахованої заробітної плати, зокрема у травні та червні 2019 року в розмірі 12849,99 грн. (а.с. 231 т. 1).

Також в матеріалах справи міститься довідка №1917/29/03-19 від 03 вересня 2019 року видана ГУ НП у Вінницькій області із змісту якої встановлено, що заробітна плата позивача у травні 2019 року, червні 2019 року становить 12000,91 грн, кількість фактично відпрацьованих днів у цьому періоді - 61, а тому середньоденний заробіток складає 393,47 грн. (а.с. 23 т. 2).

Тобто, розмір заробітної плати за травень та червень 2019 року згідно вказаних довідок є різним.

Проте, у судовому засіданні позивач та його представник не заперечували про те, щоб судом під час розгляду справи враховувались менший розмір заробітної плати, визначений у довідці №1917/29/03-19 від 03 вересня 2019 року.

Враховуючи число робочих днів за період вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення по день постановлення судового рішення (153 дні) та середньоденну заробітну плату позивача (393,47 грн), середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 60200,91 грн. та підлягає стягненню з відповідача, із врахуванням обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329, 371 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про поновлекння на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №1100 від 11.07.2019 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП у Вінницькій області в частині накладення на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 120 від 12.07.2019 року щодо особового складу в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Стягнути з Головного управління національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2019 року по 11.12.2019 року в розмір 60200,91 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 грудня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.