Справа № 520/11073/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р. № 520/11073/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В.,

при секретарі судового засідання - Дронь А.В.,

за участю:

представника позивача - Полторапавлова М.Г.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення в день звільнення 27.09.2019 ОСОБА_1 всіх сум, що належать йому від Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України грошове забезпечення (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) на користь ОСОБА_1 за час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України за період, а саме: з 10.09.2018 по 27.09.2019;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 27.09.2019 по час вирішення вказаного спору;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 2 700 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні, йому не здійснено нарахування та виплату компенсації за службу в умовах режимних обмежень за період з 10.09.2018 року по 27.09.2019 року. Позивач зазначає також, що посада оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній сфері УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, на яку позивач був призначений, визначена номенклатурою посад УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України та віднесена до таких, що потребують доступу та допуску до таємної інформації та роботи з такими документами. Зазначає також, що розпорядженням Управління Служби безпеки України в Харківській області від 30.08.2018 № 74д йому було надано допуск до державної таємниці за формою 2 та наказом УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України від 10.09.2018 № 53 о/с для роботи з інформацією, що має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно», який припинено наказом УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України від 30.09.2019 № 46д (стаття 22 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-ХІІ, далі - ЗУ «Про державну таємницю»).

Ухвалою суду від 24.10.2019 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, 18.11.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він адміністративний позов не визнав, зазначив, що надання наказами права доступу до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно», ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач працює із інформацією, яка має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно». Обґрунтовуючи свою позицію, зазначає, що чинним законодавством встановлено, що наявність допуску та доступу до державної таємниці не є автоматичною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень, бо такими підставами є постійна робота з відомостями, які становлять державну таємницю і відповідний мотивований рапорт керівника відокремленого підрозділу органу поліції. З урахуванням зазначеного, у відповідача був відсутній обов`язок видавати відповідні рапорти про встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Представник відповідача просила суд розглядати справу без участі представника Департаменту захисту економіки національної поліції України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи заявленого позову, просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом від 16.12.2016 № 332 о/с Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ НПУ) Кравченка Володимира Сергійовича було призначено на службу в управління захисту економіки в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України (далі - УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України) на посаду старшого інспектора.

Наказом ДЗЕ НПУ від 14.05.2018 № 103 о/с позивача було призначено на посаду оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) міжрайонного відділу № 2 (м. Чугуїв) УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

Наказом ДЗЕ НПУ від 05.06.2018 № 123 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого) відділу протидії злочинам у бюджетній сфері УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

Наказом ДЗЕ НПУ від 16.08.2019 № 255 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній сфері УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

Наказом ДЗЕ НПУ від 24.09.2019 № 299 о/с Позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 27.09.2019.

З метою з`ясування нарахувань та виплат, які передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, під час проходження служби в ГУНП в Харківській області, ОСОБА_1 направлено запит до Національної поліції України щодо надання отримання інформації стосовно грошового забезпечення, яке отримував ОСОБА_1 щомісяця, за час проходження служби в ГУНП в Харківській області (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення, тощо).

Листом № 160 зі від 04.10.2019 р. на запит від 30.09.2019 р. позивачу надано скановані копії запитуваних матеріалів (а.с. 25-24).

Дослідивши надану інформацію, позивач встановив, що нарахування та виплата за службу в умовах режимних обмежень за період з 10.09.2018 по 27.09.2019 р. позивачу не здійснена, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що посада оперуповноваженого відділу протидії злочинам у бюджетній сфері УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, на яку він був призначений, визначена номенклатурою посад УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України та віднесена до таких, що потребують доступу та допуску до таємної інформації та роботи з такими документами, УЗЕ в Харківській області звернулось з відповідним запитом до Управління Служби безпеки України в Харківській області, на виконання якого після проведеної перевірки розпорядженням Управління Служби безпеки України в Харківській області від 30.08.2018 № 74д ОСОБА_1 було надано допуск до державної таємниці за формою 2 та наказом УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України від 10.09.2018 № 53 о/с було надано доступ до державної таємниці/ для роботи з інформацією, що має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно», який припинено наказом УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України від 30.09.2019 № 46д (ст.22 Закону України «Про державну таємницю» від 21.01.1994 №3855-ХІІ, далі - ЗУ «Про державну таємницю»).

Позивач зазначає, що за підсумком грошових нарахувань за період 2016 - 2019 років грошове забезпечення (надбавка за службу в умовах режимних обмежень) в період проходження ним служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, нарахована та виплачена не була.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260) затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за 669/28799.

Пунктом 3 розділу 1 Порядку № 260 встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 6 розділу І Порядку № 260 визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Відповідно до п. 7 розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації:

-відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків;

-відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків;

-відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання їм допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Статтею 21 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що режимно-секретні органи мають право, зокрема, брати участь у розгляді пропозицій щодо виплати в установленому нормативними актами порядку компенсації за роботу в умовах режимних обмежень.

Статтею 30 Закону України «Про державну таємницю» визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414, такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Пунктом 6 цього Положення визначено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу, де працюють ці особи.

Вимогами пункту 7 розділу II Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.

Проте, в ході розгляду справи судом встановлено, що до Департаменту відповідний мотивований рапорт керівника відокремленого підрозділу Департаменту - управління захисту економіки в Харківській області, погоджений з режимно-секретним сектором цього управління - не надходив.

Крім того, згідно із довідкою т.в.о. начальника режимно-секретної частини управління захисту економіки в Харківській області Департаменту від 01.11.2019 року, ОСОБА_1 у період з 10.09.2018 року по 27.09.2019 року згідно внутрішнього опису № 181 дек не було опрацьовано та отримано жодного матеріального носія секретної інформації (а.с.61).

Отже, згідно із вимогами законодавства у відповідача були відсутні підстави для підготовки мотивованого рапорту начальника управління захисту економіки в Харківській області до керівництва Департаменту щодо встановлення ОСОБА_1 відповідної надбавки.

Тому, враховуючи вищезазначене відповідно до вимог законодавства у Департаменту були відсутні підстави для підготовки наказу про встановлення позивачу надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

Порядком № 260 визначено, що надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації встановлюється поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, а підставою для підготовки наказу для встановлення цієї надбавки є відповідний мотивований рапорт керівника відокремленого підрозділу органу поліції.?

Відповідач у відзиві на позов не заперечує факту надання ОСОБА_1 доступу до роботи з інформацією, яка має ступінь таємності «цілком таємно» та «таємно».

В той же час суд вважає аргументованими доводи відповідача про те, що надання права доступу до роботи з інформацією, яка має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно», ще не свідчить про здійснення позивачем функціональних обов`язків та завдань, при виконанні яких позивач працює із інформацією, яка має ступінь секретності «цілком таємно» та «таємно».

Крім того, надбавка позивачу за службу в умовах режимних обмежень наказами керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, - не встановлювалася та виплата не проводилася.

Отже, суд зазначає, що наявність у позивача допуску та доступу до державної таємниці не є безумовною підставою для встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 07.08.2019 року у справі №820/5122/17.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою справи до розгляду у суді у розмірі 2700 грн., суд зазначає наступне.

Так, ч.1-2 ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, аналізуючи вищенаведену норму закону, суд зазначає, що обов`язок з відшкодування судових витрат на користь позивача покладено на суб`єкта владних повноважень лише у випадку задоволення позовних вимог.

Суд навпаки - зазначеним рішенням відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач по справі не звільнений від сплати судових витрат.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого позову з доданими до нього доказами, матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, про те, що оскільки позивачу відмовляється у задоволенні позовних вимог, то відсутні підстави для обтяження владного суб`єкта з відшкодування судових витрат, понесених позивачем під час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 77,79, 134, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ, 01061) про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення грошового забезпечення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2019 року.

Суддя Бідонько А.В.