Справа № 461/7508/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7508/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) ( АДРЕСА_1) в особі представника - адвоката Жак Наталії Тадеївни ( АДРЕСА_2 ) до Львівської митниці Державної фіскальної служби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про скасування постанови у справі про порушення митних прави,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №2997/20900/19 від 24.09.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 гривень.

Обґрунтовуючи позовну заяву покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень. Вказану постанову вважає необґрунтованою, такою, оскільки ввезений на територію України, в режимі «транзит», транспортний засіб марки «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 VIN НОМЕР_4 , країна реєстрації Польща, йому не належить та ним ввезений не був. Вказує, що посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи, а саме того, що він вказаний автомобіль не ввозив, не був присутній під час його оформлення, не підписував жодних документів. Просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 10.12.2019 року позов підтримала, з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечує. Просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на положення митного законодавства, які регламентують процедуру митного оформлення транспортних засобів, згідно яких власник транспортного засобу або уповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів , що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Вказує, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний автомобіль було ввезено саме позивачем. Зазначає про дотримання митницею процедури здійснення митного контролю транспортного засобу, а тому твердження позивача, що автомобіль був ввезений на територію України не ним, а іншою особою не відповідають дійсності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №2997/20900/19 від 24.09.2019 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 17 000,00 гривень.

З постанови вбачається, що 28.07.2019 року близько 22 години 46 хвилин гр. Республіки Польща ОСОБА_1, слідуючи в приватну поїздку з України у Республіку Польща прибув в зону митного контролю митного поста «Грушів» Львівської митниці, в якості пасажира легкового автомобіля «Аudi А6 2.5 ТDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN - НОМЕР_5 , країна реєстрації Республіка Польща, в`їхав в зону митного контролю смугою руху "зелений коридор".

Під час здійснення митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про пасажирів, які у ньому переміщуються через митний кордон України, в АСМО «Інспектор» спрацював АСАУР (коди 401-1, 801-1 «По даній особі (особам) наявна інформація про ввезення у попередніх періодах інших ТЗ, по яких відсутні відомості щодо подальшого вивезення...»), що стосується гр. Республіки Польща ОСОБА_1, який 23.05.2018 року ввіз на митну територію України в зоні діяльності Львівської митниці в режимі «тимчасового ввезення» автомобіль марки «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 VIN НОМЕР_4 країна реєстрації Республіка Польща, який згідно з інформацією бази даних ЄАІС Держмитслужби України станом на 28.07.2019 року за її межі не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства - не поміщений.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 5 статті 380 Митного кодексу України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно ч.3 ст.481 Митного кодексу України, перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять дібтягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1 статті 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих із баз даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, а саме даних щодо ввезення 23.05.2018 року позивачем автомобіля марки «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 VIN НОМЕР_4 , країна реєстрації Республіка Польща, на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» та відсутності інформації про вивезення ним за її межі вищевказаного автомобіля станом на 28.07.2019 року.

З оскаржуваної постанови вбачається, що окрім даних які наявні в базі даних, доказами які встановлюють винуватість ОСОБА_1 митним органом визначено паспорт і довіреність.

Однак, наявність паспортних даних ОСОБА_1 в митного органу не встановлює в його діях складу інкримінованого йому правопорушення. Більше того, ОСОБА_1 не заперечує факт перетину кордону, однак вказує на те, що знаходився в автомобілі в якості пассажира.

Довіреність яка наявна в матеріалах справи не містить не перекладена на держану мову, не містить підпису ОСОБА_1 та нотаріуса, тоже така не є недопустимим доказом.

Оскаржувана постанова не містить аргументованих мотивів щодо відхилення доводів сторонни захисту в цій частині.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 № 1118 (далі Правила № 1118) встановлено порядок митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Згідно з пунктом 3 розділу 1 Правил № 1118, транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред`явлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою.

Відповідно до п.7 розділу 1 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

У абзаці 4 п. 9 цих Правил зазначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави вважати, що усне декларування ТЗ здійснюється лише у разі ввезення громадянином-нерезидентом, з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, належного йому ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі. В усіх інших випадках митне декларування ТЗ здійснюється у письмовій формі з поданням митному органу оригіналів згаданих вище документів для огляду та їх копій, які після митного оформлення залишаються в справах митного органу.

Крім цього, п. 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 451 визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов`язаний надати, а працівник митного органу зобов`язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Належними та достатніми доказами в підтвердження факту ввезення позивачем згаданого вище транспортного засобу в режимі транзит на митну територію України є документи, які повинні були подаватися при переміщенні ТЗ через митний кордон України та копії яких повинні залишатися в справах митного органу.

Однак, як видно з матеріалів справи, відповідачем таких документів на підтвердження факту ввезення позивачем автомобіля «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 VIN НОМЕР_4 країна реєстрації Республіка Польща, суду не представлено. При цьому, відзив містить лише посилання на докази, які стали підставою для притягнення особи до відповідальності. Однак, таких доказів суду не представлено.

Як зазначає позивач, під час розгляду справи не з`ясовано ступеня його вини, адже, 23.05.2018 року, тобто в день коли на митну територію України було ввезено транспортний засіб марки «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , він перетинав кордон в якості пасажира автомобіля, тож жодного відношення до ввезення даного транспортного засобу, вказаного у винесеній постанові, немає. У автомобілі перебувало дві особи - він та ОСОБА_2 і саме ОСОБА_2 перебував за кермом цього автомобіля. Вказує, що він ніколи не був користувачем транспортного засобу - автомобіля марки «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 і не мав права розпорядження цим автомобілем, не керував ним, не подавав документів на згаданий автомобіль посадовим особам ДФС, а тому у відповідача не було підстав в пропуску в режимі тимчасового ввезення автомобіля позивачем. Крім цього, він не ввозив вищезазначений автомобіль чи будь-який - інший транспортний засіб на територію України та не мав такого наміру, не був присутній під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію Украйни в режимі «транзит», не підписував жодних документів, не знав та не міг знати про те, що йому належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України вищезазначений транспортний засіб.

Жодної належної оцінки цим доводам позивача в оскаржуваній постанові митним органом не надано.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У ході розгляду справи, твердження позивача щодо відсутності у його діях складу правопорушення при розгляді справи митним органом належної оцінки не отримали.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даній справі належних та допустимих доказів того, що позивач є власником чи має право користування транспортним засобом у процесі розгляду справи про порушення митних правил чи справи в суді не здобуто.

Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.481 МК України відповідачем не доведено.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року у справі № 166/722/17, у якій вказав, що судами попередніх інстанції у процесі розгляду справи не було встановлено жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача права власності чи права користування транспортним засобом.

Суд вважає, що доводи відповідача за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини гр. Республіки Польща ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, не є достатніми, оскільки зміст наданих митним органом документів, а саме відзиву на позов, сам по собі, не містить переконливих даних щодо факту ввезення вказаного автомобіля саме позивачем.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Таким чином, суд вважає, що представник митного органу при розгляді справи про порушення митних правил №2997/20900/19 зобов`язаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належним чином з`ясувати усі обставини справи, зокрема, факт наявності у позивача права власності чи права користування транспортним засобом «Ford Galaxy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та відповідно до встановлених фактів надати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України, посадовою особою Львівської митниці на підставі належних доказів не встановлено, внаслідок чого, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач. Отже, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, відповідачем не доведені.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, відповідачем не доведені, а встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на наявність фактів, які ставлять під сумнів законність притягнення позивача гр. Республіки Польща ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.

Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. Відповідачем в ході розгляду справи не представлено достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим.

Наведені обставини, відповідно до ст.531 МК України, є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд вважає, що мотиви наведені митним органом в оскаржуваній постанові на підтвердження вини гр. Республіки Польща ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, не є достатніми, оскільки провадження у справі відбулось без забезпечення повноти дослідження обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Виходячи з вищенаведеного позов підлягає до задоволення.

Згідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №2997/20900/19 від 24.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 гривень - скасувати.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 20 грудня 2019 року