Справа № 640/16623/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі міста Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УПВ-3) Українського товариства сліпих (УТОС) до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа Орган самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі міста Києва про визнання протиправними та скасування приписів та постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач, Департамент охорони культурної спадщини), третя особа Орган самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі міста Києва, в якому просило визнати протиправними та скасувати приписи відповідача від 24 червня 2019 року №75/П, від 03 липня 2019 року №81/П та постанову від 01 серпня 2019 року №08-19 «Про накладання фінансових санкцій за порушення законодавства України у сфері охорони культурної спадщини».

Також до суду надійшла заява Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УПВ-3) Українського товариства сліпих (УТОС) про забезпечення позову, у якій позивач просив забезпечити позов у даній справі шляхом зупинення дії оскаржуваних приписів Департаменту охорони культурної спадщини від 24 червня 2019 року №75/П та від 03 липня 2019 року №81/П до моменту набрання законної сили судовим рішенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року дане клопотання - задоволено.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що фактично оскаржувані приписи блокують процес будівництва на об`єкті «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі міста Києва», і з метою відновити тривалий простій будівництва сторонам договору про організацію будівництва, зокрема, Київському учбово-виробничому підприємству №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Таким чином, на думку суду, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся, що є достатньою підставою для забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа Орган самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженка" у Подільському районі міста Києва звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняте нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, також судом першої взагалі не було наведено жодного обґрунтування задоволення заяви про забезпечення позову всупереч вимогам КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав дозволи Міністерства культури України на проведення земляних робіт на території пам`ятки, охоронюваній археологічній території, в зонах охорони, в історичних ареалах населених місць від 05 листопада 2018 року №22-070/18з та від 04 лютого 2019 року №22-020/19з з метою виконання робіт з облаштування допоміжної супровідної інфраструктури об`єкта «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі міста Києва».

Департаментом охорони культурної спадщини відповідно до статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» за результатом огляду робіт за проектом «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі міста Києва» винесено позивачу наступні приписи:

- від 24 червня 2019 року №75/П, у якому вимагає: « 1. З дня отримання цього припису не виконувати будь-які роботи за вказаною адресою. 2. В триденний термін, з дня отримання цього припису, проінформувати Департамент про відповідність проведених робіт з заявленими роботами у вищезазначеному дозволі Міністерства культури України»;

- від 03 липня 2019 року №81/П, у якому вимагає « 1. З дня отримання цього припису не виконувати будь-які роботи за вказаною адресою. 2. В триденний термін, з дня отримання цього припису, проінформувати Департамент про відповідність проведених робіт з роботами, вказаними у Дозволі міністерства культури України від 04.01.2019 №22-020/19з, які повинні проводиться відповідно до проектної документації, розробленої та погодженої у встановленому законодавством порядку від 05.11.2018 за №1039/10-2/61-18.

Наведене свідчить, що відповідач фактично заборонив Київському учбово-виробничому підприємству №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) виконувати будь-які роботи на об`єкті «Будівництво житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі міста Києва».

Заявляючи дане клопотання, позивач послався на те, що в результаті не зупинення дії оскаржуваних приписів, позивач може зазнати майнових збитків в результаті тривалого зупинення виконання будівельних робіт (до ухвалення судового рішення по справі), що також може мати наслідком часткове руйнування об`єктів будівництва внаслідок впливу, в тому числі, несприятливих погодних умов.

Так, за твердженням позивача, з моменту отримання оскаржуваних приписів на об`єкті будівництва за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Вознесенський узвіз 28-30, зупинені будь-які роботи; станом на час розгляду заяви, вже більше 2-х місяців на об`єкті будівництва за вказаною адресою не здійснюються будівельні роботи. При цьому, весь цей час орендований у ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» для здійснення будівельних робіт кран баштовий LIEBHERR 120 НС, що знаходиться на будівельному майданчику, не використовується та фактично простоює. Також, ув`язку з тим, що на вищевказаному об`єкті вже тривалий час не виконуються будівельні роботи, інша будівельна техніка та устаткування, які орендувались ТОВ «БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2» для здійснення будівельних робіт, були повернуті її власникам.

Незалежно від того, що кран баштовий LIEBHERR 120 НС вже тривалий час не використовується, ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2" відповідно до договору оренди баштового крану все одно зобов`язане сплачувати орендодавцю (власнику крану баштового) орендну плату з розрахунку не менше 12 годин роботи крану за кожен робочий день місяця, а саме в розмірі 7 800,00 грн., що в цілому за місяць приблизно (виходячи від кількості робочих днів в місяці) складає 202 800,00 грн.

Позивач також звертає увагу, що розірвання договору оренди баштового крану для ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2" з фінансової точки зору є економічно недоцільним (невигідним), оскільки вартість демонтажу такого крану баштового висотою до 55,8 м. становить 180 000,00 грн., а за здійснення повторного монтажу необхідно сплатити 446 000,00 грн. Окрім того, на період дії оскаржуваних приписів ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2" необхідно організувати власними коштами та силами додаткову охорону будівельного майданчику, на якому окрім крану баштового, також зберігаються будівельні матеріали, прилади та устаткування, що також призводить до значних витрат.

Отже, оскаржувані приписи призводять до завдання збитків (майнової шкоди) ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2", як стороні за договором про організацію будівництва житлового будинку з об`єктами соціального-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенській узвіз у Подільському районі міста Києва, на яку покладено частину функцій замовника будівництва та здійснення фінансування будівництва.

Таким чином, Київське учбово-виробниче підприємство №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС), яке зобов`язалось всіляко сприяти ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2" у виконанні покладених на нього обов`язків, як замовник будівництва, несе ризик можливих збитків (майнової шкоди) внаслідок зупинення робіт на будівельному майданчику за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Вознесенський узвіз 28-30, та пред`явлення майнових вимог з боку ТОВ "БУДГРУППРОЕКТІНВЕСТ-2" внаслідок неналежного виконання умов договору про організацію будівництва.

На думку позивача, подальша дія винесених рішень відповідача перешкоджає законній господарській діяльності позивача та залучених ним інвесторів, може ускладнити або унеможливити досягнення поставленої мети, включаючи порушення строків виконання робіт, а також інших цивільно-господарських зобов`язань. Зокрема, у зв`язку із простроченням строків виконання будівельно-монтажних робіт, простоєм будівельної техніки, тимчасової втрати роботи значної частини колективу, задіяного на будівництві Об`єкта, потягне для позивача та залучених підрядних організації додаткові витрати щодо сплати штрафів, пені та, можливо, і судові витрати, у зв`язку із порушення договірних зобов`язань за господарсько-фінансовими договорами, укладеними для реалізації поставленої мети та цілей щодо будівництва житлового будинку з об`єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенській узвіз 28-30 в Подільському районі м. Києва.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що продовження дії оспорюваних приписів протягом розгляду судом даної адміністративної справи потягне за собою настання негативних наслідків не лише безпосередньо для позивача, як замовника будівництва, а й для третіх осіб, зокрема, найнятих працівників.

З урахуванням наведеного необґрунтованим вбачається посилання апелянта на те, що з клопотання позивача не вбачається, яка існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Також колегія суддів вважає, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Крім того, суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що доводи позивача є такими, що підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки, позивачем у клопотанні про забезпечення позову детально обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову до прийняття у справі судового рішення по суті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення даного адміністративного позову.

Скаржник та відповідач посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначаючи про те, що своїм рішенням суд фактично дозволив виконувати будівельні роботи з порушенням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також помилково взяв до уваги укладені господарські договори про надання послуг, які не позбавляють суб`єктів містобудування обов`язків дотримуватись вимог містобудівного законодавства.

Проте, в судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що протиправність дій позивача (що стало передумовою винесення оскаржуваних приписів) була встановлена Департаментом охорони культурної спадщини з огляду на те, що позивачем не було надано до перевірки витребуваних документів, в той час як наявність порушень може бути виявлена лише з аналізу таких документів. Суд розцінив таке пояснення як лише теоретичне, достеменно не встановлене, порушення підприємством вимог законодавства.

Крім того, апелянтом зазначено, що застосування таких заходів забезпечення позову, як зупинення дії оскаржуваних приписів про усунення порушень, фактично надає можливість підрядникам безперешкодно, без жодних обмежень, продовжувати будівництво Об`єкта, не зважаючи на встановлені відповідачем під час заходу державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів критично ставиться до даного посилання, оскільки встановлені відповідачем під час заходу державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності є безпосереднім предметом спору і до вирішення справи по суті їм жодним чином не може бути надана оцінка судом при вирішенні питання про забезпечення позов.

Окремо колегія суддів наголошує на тому, що самостійною підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги є те, що права апелянта в межах даних правовідносин жодним чином не порушені.

Так, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З системного аналізу вказаних норм слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Виходячи зі змісту наведених норм, судовому захисту підлягає лише порушене право особи. До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС має значення не лише суб`єктивне рішення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, але обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З Положення органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі міста Києва, що додано апелянтом до скарги, судом встановлено, що ОСН здійснює свою діяльність в межах території мікрорайону: вул. Воздвиженська, будинки №№ 5-7, 9-19, 14, 16-а, 18, 21-23, 25, 27, 28-30, 29, 29-б, 31-а корпус 2, 32, 33, 34, 38, 40, 48, 50; вул. Дегтярна, будинки №№ 3, 27; вул. Гончарна, будинок №№ 15-б; вул. Кожум`яцька, будинки №№ 14-а, 14-б, 16-а, 18-а, 20-б, 22-а у Подільському районі міста Києва. Проте, оскаржуваний об`єкт будівництва знаходиться за адресою: вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі міста Києва та жодного відношення до діяльності органу самоорганізації населення «Вуличний комітет «Воздвиженка» у Подільському районі міста Києва не має.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Органу самоорганізації населення "Вуличний комітет "Воздвиженкка" у Подільському районі міста Києва - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає відповідно до статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку