Справа № 480/1689/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р. Справа № 480/1689/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської міської ради на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Шаповал М.М.) від 22.10.2019 року (повний текст ухвали складено 25.10.2019 року) по справі №480/1689/19

за позовом Сумської міської ради

до Комунального закладу "Сумський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти", Управління майном Сумської обласної ради, Державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Панченко Ірини Валеріївни

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними та скасування реєстраційного запису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сумська міська рада, звернулась до суду із адміністративним позовом до Комунального закладу "Сумський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти", Управління майном Сумської обласної ради, державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Панченко Ірини Валеріївни, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ управління майном Сумської обласної ради від 22.12.2018 № 594 "Про затвердження статуту комунального закладу Сумського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти у новій редакції";

- визнати протиправними дії державного реєстратора Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Панченко І.В. щодо внесення 26.12.2018 реєстраційного запису № 3003302 до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та скасувати реєстраційний запис №3003302, внесений 26.12.2018 до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відносно комунального закладу Сумського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року закрито провадження у справі.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зазначив, що позивач захищає інтереси невизначеного кола осіб, а саме членів територіальної громади міста Суми, а тому даний спір є публічним і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Крім того, оскільки відповідач не виступає рівною стороною у правовідносинах щодо управління майном спільної власності та не виконує організаційно-господарські функції, а вчиняє управлінські дії по відношенню до іншої особи, то спір виник в площині публічно-правових відносин. В зв`язку з чим, висновки суду першої інстанції, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є помилковими.

Відповідач, Управління майном Сумської обласної ради, надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші відповідачі правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2018 року Управління майном Сумської обласної ради видано наказ №594 «Про затвердження статуту комунального закладу Сумського обласного інституту післядипломної педагогічної освіти у новій редакції» (а.с. 14)

26.12.2018 року державним реєстратором Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Панченко Іриною Валеріївною проведено державну реєстрацію змін до установчих документів Комунального закладу "Сумський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти" та внесено запис № 3003302 (зміна місцезнаходження, інші зміни, зміна складу або інформації про засновників) (а.с.61-63).

Не погоджуючись із вищевказаним наказом та діями державного реєстратора щодо внесення змін до установчих документів юридичної особи, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки приймаючи оскаржуваний наказ, управління майном фактично реалізовувало повноваження власника з розпорядження власним майном, тобто наказ прийнятий не на здійснення владних управлінських функцій, а безпосередньо пов`язаний з веденням господарської діяльності відповідачем. Вимога про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування реєстраційних записів про зміни до відомостей про третю особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесених на виконання оскаржуваного наказу, є похідними вимогами, тому також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно положень ч.ч. 1-2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту, Комунальний заклад "Сумський обласний інститут післядипломної педагогічної освіти" є комунальним вищим навчальним закладом, заснованим на майні, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області, управління яким здійснює Сумська обласна рада (Власник) через уповноважений нею орган - управління майном Сумської обласної ради (Уповноважений орган).

Згідно пункту 3.4 Положення про управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням Сумської обласної ради шостого скликання від 27.12.2012, управління розробляє та затверджує статути (положення) підприємств, установ і закладів, що засновані на майні спільної власності, та зміни до них за винятком випадків, передбачених законодавством України, зокрема статутів вищих навчальних закладів, які затверджуються Сумською обласною радою.

З наведених положень вбачається, що інститут є комунальною установою, власником якої є Сумська обласна рада. Безпосереднє управління навчальним закладом здійснюється спеціальним уповноваженим органом - управлінням майном Сумської обласної ради.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що затвердження нової редакції статуту установи, засновником якої є обласна рада, є фактично дією власника щодо розпорядження майном, яке йому належить, тобто відноситься до господарської діяльності.

Тобто, приймаючи оскаржуваний наказ, управління майном фактично реалізовувало повноваження власника з розпорядження власним майном, тобто наказ прийнятий не на здійснення владних управлінських функцій, а безпосередньо пов`язаний з веденням господарської діяльності відповідачем.

Згідно п.п. 10, 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Оскільки вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу не пов`язана з управлінською діяльністю відповідача, ці спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Крім того, вимога про визнання протиправними дій державного реєстратора та скасування реєстраційних записів про зміни до відомостей про третю особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесених на виконання оскаржуваного наказу, є похідними вимогами, тому також не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії, що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Таким чином, зважуючи на тлумачення ЄСПЛ поняття судом, встановленим законом, суд апеляційної інстанції з метою дотримання юрисдикції, визначеної чинним законодавством України, виходячи з характеру спірних правовідносин, які підлягають врегулюванню в рамках іншого судочинства, дійшов висновку, що адміністративний суд не може вважатися судом, встановленим законом у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції відносно цих спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ч.1 ст.242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сумської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року по справі №480/1689/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Гуцал М.І.
Повний текст постанови виготовлений 20.12.2019 року