Справа № 640/20098/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року про зміну способу та порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві звернувся до суду із поданням, у якому просив змінити спосіб виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2019 р. шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 9 928 грн. 05 коп.

Подання вмотивовано тим, що згідно листу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 156650/07 від 18.07.2017 р. загальна сума невиплаченої заборгованості за виконавчим документом становить 9 928 грн. 05 коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 р. змінено спосіб і порядок виконання рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період серпень - листопад 2018, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення суду - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача заборгованість по пенсії у сумі 9 928 грн. 05 коп. за період з 01.09.2018 р. по 30.11.2018 р.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення.

Скаржник зазначає, що в силу вимог пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 365 від 08 червня 2016 р., суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, такий порядок до цього часу не розроблено.

Апелянт стверджує, що ним вживались усі можливі дії для виплати заборгованості, зокрема, він звертався до Пенсійного фонду України з проханням виділити необхідні кошти.

Насамкінець, відповідач звертає увагу, що змінюючи порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати його по суті.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи у листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у невиплаті пенсії з серпня 2018 р. по листопад 2018 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити пенсію за період з серпня 2018 р. по листопад 2018 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити виплати за період з серпня 2018 року по грудень 2018 р., негайно після проголошення судового рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 р. позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у невиплаті ОСОБА_1 пенсії за період з серпня по листопад 2018 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсію за період за період серпень - листопад 2018 р. Рішення у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

03 червня 2019 р. за названим судовим рішенням видано виконавчий лист, а 24.06.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП № 59385463 з його примусового виконання.

Листом № 156650/07 від 18.07.2017 р. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило державного виконавця про те, що ним проведено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за серпень-листопад 2018 р. та здійснено виплату за серпень 2018 р. Загальна сума невиплаченої заборгованості становить 9 928 грн. 05 коп.

Конституція України гарантує кожному право порушити в суді будь-який позов, який стосується його прав та обов`язків. Однак «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, не мало б сенсу без можливості виконання рішення суду. У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини зазначає, що «право на суд» було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» (справа Деркач та Палек проти України).

Статтею 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Таким чином, безсумнівним є те, що судове рішення має бути виконано.

Частиною 1 статті 378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно частини 3 названої статті КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Пунктом 10 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII виконавцю надано право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Дослівне тлумачення наведених правових норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу і порядку виконання рішення може бути здійснено виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У даній справі, державний виконавець не навів жодної обставини, існування якої ускладнює виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 р. або робить виконання неможливим.

Саме по собі невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві судового рішення у встановлений виконавцем строк чи наявність боргу не є такими обставинами, оскільки статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) як раз покладається примусове виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 названого Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас, будь-яких відомостей про те, що виконавцем вживались передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішення матеріали справи не містять.

За таких обставин, відсутні підстави для висновку про те, що виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 р. є ускладненим чи неможливим.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 самостійно обрала спосіб захисту свого порушеного права, звернувшись до суду з позовом про зобов`язання здійснити виплату недоплачених сум пенсії.

За таких обставин, виконавець просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цього рішення.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 312, 315, 320, 322, 325, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року про зміну способу та порядку виконання рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 19 грудня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя М.І.Кобаль

суддя В.П.Мельничук