Справа № 1.380.2019.000541
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000541
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : позивача ОСОБА_1 Р.В.

розглянувши у відкритому судовому з асіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказів та зобов`язання вчинити дії,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія керівних кадрів культури і мистецтв, в якому просила:

- визнати протиправну бездіяльність Міністерства освіти і науки України та його органів щодо відмови затвердити рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальністю 26.00.01 «Теорія та історія культури» ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства в частині частини 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 на підставі висновку;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестанційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 року в частині підпункту 3 пункту 4 щодо висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту;

- зобов`язати Міністерства освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавтва зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» Кюнцлі ОСОБА_3 , та видачу ОСОБА_2 відповідного диплома;

- встановити Міністерству освіти і науки України 30-денний строк на виконання судового рішення з моменту набрання ним законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при вирішенні питання про скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства Кюнцлі ОСОБА_3 на підставі висновку Міністерства освіти і науки України та його органами було допущено ряд порушень, а саме : порушення при виборі експерта для проведення експертизи атестаційної справи та дисертації позивача; невідповідність атестаційного висновку Експертної ради встановленим у законодавстві вимогам; невідповідність складу Експертної ради встановленим у законодавстві вимогам; порушення процедури затвердження атестаційного висновку Експертною радою; незалучення фахівців для належного проведення експертизи дисертації; порушення процедури винесення рішення атестаційною колегією; порушення строків розгляду атестаційної справи та дисертації позивача.

Відповідно наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 на підставі висновку та в частині висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача повідомив, що доводи позивача про ряд порушень Міністерством освіти та науки України при скасуванні рішення про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства є безпідставними та не підтверджуються матеріалами справи.

Третьою особою подано пояснення на адміністративний позов, в яких просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що заперечення на позов носить виключно суб`єктивну оцінку з боку відповідача, є необґрунтованими та не підтвердженими належними і допустимими доказами.

У запереченнях проти відповіді на відзив представник відповідача зазначає, що під час розгляду дисертації позивача Міністерством вчинено всі дії, необхідні для реалізації власних повноважень, а саме : призначено компетентного експерта для проведення експертизи дисертації позивача; двічі розглянуто дисертацію позивачки експертною радою; забезпечено можливість позивачці особисто викладати аргументи на захист своєї наукової позиції на засіданні експертної ради; виявлено порушення вимог пунктів 9, 10 і 14 Порядку присудження наукових ступенів та пункту 4.5 розділу IV Положення про спеціалізовану вчену раду; підготовлено висновок щодо дисертації позивачки, який подано на розгляд атестаційної комісії.

За таких обставин, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25.05.2018 на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 по захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства при Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв позивач захистила дисертаційну роботу на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Протоколом №6 Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, затверджено рішення щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 на підставі прилюдного захисту дисертації «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Атестаційна справа Кюнцлі Р ОСОБА_4 . надійшла до Міністерства освіти і науки України 08 червня 2018 та була розглянута експертною радою з культурології та мистецтвознавства 28.11.2018 у присутності здобувача.

Згідно з витягу з протоколу №4/2018 засідання експертної ради з культурології та мистецтвознавства від 28.11.2018, експертна рада рекомендувала Міністерству освіти і науки України скасувати рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства Кюнцлі ОСОБА_5 .В. Результати голосування 8 «за», «проти» та «утримавшихся» немає.

18.12.2018 на засіданні атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України остання прийняла рішення про скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6, щодо присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та висловила зауваження голові ради, членам комісії спеціалізованої вченої ради з попереднього розгляду дисертації, офіційним опонентам та науковому консультанту за порушення пункту 9 Порядку присудження наукових ступенів.

Пунктом 3 частини 2 наказу Міністерства освіти і науки України №1411 від 18.12.2018 р. «Про затвердження рішень Атестаційної колегії Міністерства щодо присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань від 18 грудня 2018 року» скасовано рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмовлено у видачі диплома доктора мистецтвознавства Кюнцлі ОСОБА_6 на підставі висновку.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Закону України «Про вищу освіту» (чинна на час виникнення спірних правовідносин) визначає порядок атестації здобувачів вищої освіти.

Відповідно до частини першої вказаної статті атестація - це встановлення відповідності засвоєних здобувачами вищої освіти рівня та обсягу знань, умінь, інших компетентностей вимогам стандартів вищої освіти.

Атестація здійснюється відкрито і гласно. Здобувачі вищої освіти та інші особи, присутні на атестації, у тому числі під час захисту дисертації, можуть вільно здійснювати аудіо- та/або відеофіксацію процесу атестації.

Частина четверта цієї статті визначає, що атестація осіб, які здобувають ступінь доктора наук, здійснюється постійно діючою спеціалізованою вченою радою закладу вищої освіти чи наукової установи, акредитованою Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти, на підставі публічного захисту наукових досягнень у вигляді дисертації або опублікованої монографії, або сукупності статей, опублікованих у вітчизняних та/або міжнародних рецензованих фахових виданнях, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Дисертації осіб, які здобувають ступінь доктора філософії, та дисертації (або наукові доповіді у разі захисту наукових досягнень, опублікованих у вигляді монографії або сукупності статей, опублікованих у вітчизняних та/або міжнародних рецензованих фахових виданнях) осіб, які здобувають ступінь доктора наук, а також відгуки опонентів оприлюднюються на офіційних веб-сайтах відповідних закладів вищої освіти (наукових установ) відповідно до законодавства (частина п`ята статті).

Згідно з частиною шостою зазначеної статті до захисту допускаються дисертації (наукові доповіді), виконані здобувачем наукового ступеня самостійно. Виявлення в поданій до захисту дисертації (науковій доповіді) академічного плагіату є підставою для відмови у присудженні відповідного наукового ступеня.

Виявлення академічного плагіату у захищеній дисертації (науковій доповіді) є підставою для скасування рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня та видачу відповідного диплома. Якщо дисертація (наукова доповідь), в якій виявлено академічний плагіат, була захищена у постійно діючій спеціалізованій вченій раді, науковий керівник (консультант), офіційні опоненти, які надали позитивні висновки про наукову роботу, та голова відповідної спеціалізованої вченої ради позбавляються права брати участь у роботі спеціалізованих вчених рад строком на два роки, а вищий навчальний заклад (наукова установа) позбавляється акредитації відповідної постійно діючої спеціалізованої вченої ради та права створювати разові спеціалізовані вчені ради строком на один рік. Якщо дисертація (наукова доповідь), в якій виявлено академічний плагіат, була захищена у разовій спеціалізованій вченій раді, науковий керівник, члени цієї ради та офіційні опоненти, які надали позитивні висновки про наукову роботу, позбавляються права брати участь у роботі спеціалізованих вчених рад строком на два роки, а вищий навчальний заклад (наукова установа) позбавляється права створювати разові спеціалізовані вчені ради строком на один рік.

Скасування рішення спеціалізованої вченої ради про присудження наукового ступеня у разі виявлення академічного плагіату здійснюється Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти за поданням Комітету з питань етики у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, та може бути оскаржене відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №630, Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

МОН відповідно до покладених на нього завдань: формує та забезпечує функціонування системи атестації педагогічних, зокрема керівних, наукових і науково-педагогічних кадрів, організовує їх атестацію щодо присвоєння їм кваліфікаційних категорій, педагогічних та вчених звань і підвищення їх кваліфікації.

При цьому, відповідно до підпункту 7 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1556-VII, підготовка кандидатів та докторів наук, що здійснюється закладами вищої освіти та науковими установами і започаткована до 1 вересня 2016 року, продовжується в межах передбаченого строку підготовки відповідно до законодавства, чинного на момент набрання чинності цим Законом. За результатами захисту дисертацій на здобуття наукового ступеня кандидата наук та наукового ступеня доктора наук у спеціалізованих вчених радах, утворених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, здобувачам наукових ступенів присуджується науковий ступінь кандидата або доктора наук відповідно до законодавства, чинного до набрання чинності цим Законом, та видається диплом кандидата або доктора наук центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки до 31 грудня 2020 року. Цей строк може бути подовжено на час академічної або соціальної відпустки, військової служби або тривалої хвороби.

Згідно з підпунктами 47, 48 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630, МОН України відповідно до покладених на нього завдань: формує та забезпечує функціонування системи атестації педагогічних, зокрема керівних, наукових і науково-педагогічних кадрів, організовує їх атестацію щодо присвоєння їм кваліфікаційних категорій, педагогічних та вчених звань і підвищення їх кваліфікації; утворює атестаційну колегію, яка на принципах прозорості та відкритості затверджує рішення вчених рад закладів вищої освіти (наукових установ) про присвоєння науковим і педагогічним працівникам вчених звань старшого дослідника, доцента та професора, організовує її роботу, розглядає питання про позбавлення зазначених звань, оформляє та видає відповідні атестати, а також розглядає апеляції на рішення атестаційної колегії.

Питання присудження наукових ступенів доктора і кандидата наук регулює Порядок присудження наукових ступенів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року №567 (далі - Порядок №567).

Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що дисертація на здобуття наукового ступеня є кваліфікаційною науковою працею, виконаною особисто здобувачем у вигляді спеціально підготовленого рукопису або опублікованої монографії. Підготовлена до захисту дисертація повинна містити висунуті здобувачем науково обґрунтовані теоретичні або експериментальні результати, наукові положення, а також характеризуватися єдністю змісту і свідчити про особистий внесок здобувача в науку.

Відповідно до пункту 10 Порядку докторська дисертація:

може бути подана до захисту у вигляді опублікованої монографії;

повинна містити наукові положення та науково обґрунтовані результати у певній галузі науки, що розв`язують важливу наукову або науково-прикладну проблему і щодо яких здобувач є суб`єктом авторського права;

Згідно з пунктом 14 Порядку якщо у дисертації використано ідеї або розробки, що належать співавторам, разом з якими опубліковані наукові праці, здобувач повинен відзначити цей факт у дисертації та в авторефераті з обов`язковим зазначенням конкретного особистого внеску в такі праці або розробки.

У разі виявлення текстових запозичень, використання ідей, наукових результатів і матеріалів інших авторів без посилання на джерело дисертація знімається з розгляду незалежно від стадії проходження без права її повторного захисту.

Виявлення в дисертації, авторові якої вже видано диплом доктора чи кандидата наук, текстових запозичень без посилання на джерело, є підставою для прийняття рішення про позбавлення його наукового ступеня.

Пункт 26 вказаного порядку визначає, що у МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

Якщо під час проведення експертизи дисертації встановлено порушення спеціалізованою вченою радою вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, то МОН скасовує рішення ради про присудження наукового ступеня, вживає заходів, зокрема:

вказує на недоліки під час розгляду дисертації та проведення її захисту;

звужує профіль ради;

пропонує керівнику вищого навчального закладу або наукової установи, в якій утворено раду, подати інші кандидатури для призначення голови ради, його заступника або вченого секретаря;

позбавляє офіційних опонентів, членів комісії ради з попереднього розгляду права участі в атестації наукових кадрів;

припиняє діяльність ради з визначенням строку, протягом якого нове клопотання про утворення ради не подається.

Згідно з пунктом 26 вказаного порядку строк розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а наукового ступеня кандидата наук - чотирьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи в порядку, встановленому КМУ у постанові від 24.07.2013 №567, відповідно до Положення про спеціалізовану вчену раду та Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України після захисту дисертації позивачкою Спеціалізованою вченою радою Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв прийнято рішення щодо присудження ОСОБА_2 наукового ступеня доктора мистецтвознавства на підставі прилюдного захисту дисертації «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» зі спеціальності 26.00.01 теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури.

Атестаційна справа Кюнцлі ОСОБА_6 надійшла до МОН України 8 червня 2018 року та була розглянута експертною радою з питань культорології та мистецтвознавства 28 листопада 2018 року у присутності здобувача.

Пунктом 29 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника контроль за науковим рівнем дисертації, їх науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад, дотримання єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів, а також експертизу дисертацій здійснює МОН за участю експертних рад.

Порядок роботи експертних рад визначається Положенням про експертну раду, що затверджує МОН.

З цією метою Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року № 1167/19905, затверджено Положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України.

Відповідно до пунктів 1, 3 вказаного Положення, експертна рада з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - експертна рада) є дорадчим органом Міністерства освіти і науки України, що утворюється для проведення експертизи дисертацій з метою здійснення контролю за їх науковим рівнем, науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад та дотриманням єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів.

Експертні ради формуються Міністерством освіти і науки України з провідних учених певної галузі науки, які мають досвід з підготовки здобувачів наукових ступенів та беруть участь у процесі атестації наукових кадрів, за пропозиціями національних академій наук, центральних органів виконавчої влади, у сфері управління яких є вищі навчальні заклади III-IV рівня акредитації та наукові установи, а також вищих навчальних закладів III-IV рівня акредитації та наукових установ, що належать до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Пунктом 7 Положення про експертну раду визначено, що головним завданням експертної ради є участь у проведенні експертизи захищених дисертацій, розгляді документів атестаційних справ, а пунктом 10 Положення передбачено, що засідання проводиться за умови обов`язкової присутності представників Міністерства освіти і науки України, які беруть участь у засіданні експертної ради без права голосу. Засідання експертної ради проводиться відповідно до графіка, затвердженого Міністерством освіти і науки України.

Пунктами 11, 12 Положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, згідно яких для розгляду дисертації та документів атестаційної справи, що надходять до експертної ради, голова експертної ради (за його відсутності - заступник) за узгодженням з Міністерством освіти і науки України призначає експерта (експертів). Експерти отримують дисертацію, її електронну копію та атестаційну справу на засіданні експертної ради або у робочому порядку. Експерт: аналізує якість підготовки документів атестаційної справи (відгуки офіційних опонентів, відгуки на автореферат, висновок спеціалізованої вченої ради, публікації); визначає глибину обговорення дисертації під час захисту; аналізує якість підготовки дисертаційної роботи та автореферату щодо відповідності змісту роботи вимогам до кваліфікаційних наукових праць рівня кандидата чи доктора наук, відповідності паспорту наукової спеціальності, за якою захищено дисертацію, а також на наявність текстових запозичень; оцінює наукову та практичну цінність дисертації, а також ступінь новизни отриманих результатів, достовірність її висновків та рекомендацій. За результатами експертизи експерт готує проект атестаційного висновку.

Відповідно до п. 27 Порядку № 567 контроль за науковим рівнем дисертацій, роботою спеціалізованих вчених рад МОН здійснює за участю експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій. Порядок утворення, функціонування та діяльності експертних рад з питань проведення експертизи дисертацій визначається положенням про експертну раду, яке затверджує МОН. Експертні ради з питань проведення експертизи дисертацій проводять експертизу захищених дисертацій, розглядають питання, що належать до їх компетенції, готують експертні висновки про відповідність встановленим вимогам і відповідають за якість та об`єктивність підготовлених ними висновків. У разі потреби МОН запрошує на засідання експертної ради з питань проведення експертизи дисертацій здобувача, наукового керівника, керівника спеціалізованої вченої ради, де проводився захист дисертації.

Згідно протоколу №3/2018 засідання експертної ради з культурології та мистецтвознавства від 12.09.2018 року експертна рада вирішила за результатами розгляду дисертації ОСОБА_2 викликати здобувачку на наступне засідання експертної ради з культорології та мистецтвознавства і поглиблено вивчити дисертаційне дослідження. Результати голосування 12 вересня 2018 року: за - 9 , проти та утримались немає.

28.11.2018 експертною радою з культурології та мистецтвознавства проведено повторно експертизу атестаційної справи та дисертацію ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу засідання експертної ради з культурології та мистецтвознавства, відповіді здобувача не задовольнили експерта, за результатами розгляду дисертації Кюнцлі Р ОСОБА_7 пропонувати МОН України скасувати рішення вченої ради. Результати голосування 28 листопада 2018 року : за 8, проти та утримались немає.

Однак, суд наголошує, що експертною радою 12 вересня 2018 року не було зроблено остаточного висновку щодо неможливості рекомендувати до затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01, затвердженого протоколом №6 від 25.05.2018 щодо присудження ступеня доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 .

В даному випадку дисертаційна робота ОСОБА_2 двічі на одних тих же правових підставах була розглянута експертною радою за відсутності висновку експертної ради, тим самим експертом та за відсутності відповідного рішення атестаційної колегії про проведення повторної експертизи.

Згідно з п. 28 Порядку № 567 строк розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а наукового ступеня кандидата наук - чотирьох місяців. Будь-які пропозиції і заяви щодо додаткової оцінки дисертацій та атестаційних справ розглядаються МОН до прийняття рішення. За особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації, питання щодо його продовження вирішує МОН у кожному конкретному випадку, про що інформується спеціалізована вчена рада.

Як встановлено судом, атестаційна справа та дисертація ОСОБА_2 надійшла до МОН України 08.06.2018, у зв`язку з чим Порядок № 567 за висновком суду пов`язує з вказаною датою початок перебігу строку для розгляду у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук - позивача.

Водночас, відповідно до змісту п. 19 Положення про експертну раду з питань проведення експертизи дисертаційних робіт Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України 14.09.2011 № 1058 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 за № 1167/19905, строк розгляду дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук в експертній раді не повинен перевищувати трьох місяців.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що загальний строк розгляду у МОН України атестаційною колегією дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук не повинен перевищувати шести місяців, а строк розгляду в експертній раді не повинен перевищувати трьох місяців.

При цьому, з матеріалів справи видно, що розгляд у МОН дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук ОСОБА_2 тривав понад встановлений законодавством строк у три місяці для розгляду атестаційної справи та дисертації у експертній раді.

Відповідно судом встановлено, що рішення атестаційної колегії, на підставі якого прийнято Наказ МОН України №1411 видано 18.12.2018, що свідчить про порушення загального строку встановленого для розгляду у МОН України дисертації та атестаційної справи здобувача наукового ступеня доктора наук.

Водночас, відповідачем всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України не надано суду доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які потребують більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації та Міністерством освіти та науки України не приймалось жодних рішень щодо встановлення більш тривалого строку для проведення експертизи дисертації.

Відтак суд приходить до висновку, про необхідність визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства ОСОБА_2 на підставі висновку.

В свою чергу, згідно з пунктом 29 Порядку №567 повторний розгляд дисертації та атестаційної справи у МОН здійснюється за рішенням суду із залученням фахівців, які не брали участі у попередній експертизі дисертації.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 (провадження №11-778апп18), постанові Верховного Суду від 10.05.201 у справі №161/10774/17 (адміністративне провадження №К/9901/58172/18).

Зважаючи на вказану норму, а також приймаючи до уваги визнання судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказу відповідача «Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства Кюнцлі ОСОБА_3 на підставі висновку, суд вважає , що належним способом захисту порушених прав позивача буде розглянути повторно атестаційну справу та дисертаційну роботу ОСОБА_2 на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства за спеціальністю 26.00.01 теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури, із залученням фахівців, які не брали участь у попередній експертизі дисертації.

З наведеного слідує, що частина позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Міністерства освіти і науки України та його органів щодо відмови затвердити рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальністю 26.00.01 «Теорія та історія культури» ОСОБА_2 ; визнання протиправним та скасування наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень Атестанційної колегії Міністерства щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 року в частині підпункту 3 пункту 4 щодо висловлення зауважень голові спеціалізованої вченої ради, членам комісії ради з попереднього розгляду, офіційним опонентам та науковому консультанту та зобов`язання Міністерства освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018 року, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавтва зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» Кюнцлі ОСОБА_3 , та видачу ОСОБА_2 відповідного диплома не підлягають до задоволення.

За змістом норми ч. 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а.

Як наслідок, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Дослідивши наявні матеріали справи суд встановив, що під час судового розгляду справи позивачем заявлялась вимога щодо встановлення судового контролю за рішенням суду в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, однак не було наведено доводів та не було надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду, після набрання таким рішенням законної сили.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду немає.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його заперечення, і не довів правомірності винесення спірного наказу в оскаржуваній частині.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про затвердження рішень атестаційної колегії Міністерства в частині 3 пункту 2 щодо присвоєння вчених звань і присудження наукових ступенів» №1411 від 18.12.2018 року у частині скасування рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.850.01 Національної академії керівних кадрів культури і мистецтв від 25.05.2018, протокол №6 про присудження наукового ступеня доктора мистецтвознавства зі спеціальності 26.00.01 «Теорія та історія культури» та відмови у видачі диплома доктора мистецтвознавства Кюнцлі ОСОБА_3 на підставі висновку.

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України повторно розглянути атестаційну справу та дисертаційну роботу ОСОБА_2 на тему «Гармонізація унікально-універсальних співвідношень у культурно-мистецькому просторі архітектури українського села» на здобуття наукового ступеня доктора мистецтвознавства за спеціальністю 26.00.01 теорія та історія культури за напрямом дослідження «мистецтвознавство», сфера архітектури, із залученням фахівців, які не брали участь у попередній експертизі дисертації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Міністерства освіти і науки України () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,60 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2019 року.

Суддя Гулкевич І.З.