Справа № 420/6027/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6027/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Ананькіна Т ОСОБА_1 .

Бєлов О.О. (представник за ордером)

відповідач: Голуб А.С. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1) про визнання неправомірною бездіяльності Одеської міської ради, зобов`язання вчинити певні дії,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 17 грудня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.10.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, в якому позивач просить:

визнати неправомірною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_2 від 31.07.2019 р. (вх. №31-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га за адресою: (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовано межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні дозволу із наведенням усіх підстав такої відмови;

зобов`язати Одеську міську раду повторно розглянути на найближчому пленарному сесійному засіданні клопотання ОСОБА_2 від 31.07.2019 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га за адресою: (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовано межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка) з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні дозволу з підставі передбачених ч. 7 cт. 118 ЗК України та з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.07.2019р. позивач звернулась з клопотанням до Одеської міської ради про прийняття на сесії Одеської міської ради рішення щодо надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатної у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка). Листом від 13.08.2019р. Одеська міська рада повідомила позивачку, що клопотання зареєстроване та буде розглянуто на черговій комісії Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних відносин. Проект рішення щодо надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та 31. був внесений на розгляд сесії Одеської міської ради 18.09.2019р., але не набрав достатньої кількості голосів, а тому рішення не прийнято. Позивач вважає, що відповідачем допущено неправомірну бездіяльність, оскільки ч. 7 ст. 118 ЗК передбачає обов`язок ради за результатами розгляду клопотання прийняти одне з рішень: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у наданні такого дозволу, що зумовило її звернутися за судовим захистом із даним позовом

Ухвалою від 15.10.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі № 420/6027/19 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності Одеської міської ради, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 12 листопада 2019 року об 11 годині 00 хвилин.

08.11.2019 до суду від Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що неприйняття Одеською міською радою на пленарному засіданні ради рішення за результатами розгляду клопотання позивача від 31.07.2019 № 37-Ко-642/5 у зв`язку з не набранням проектом рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки достатньої кількості голосів не може розглядатися як неправомірна бездіяльність органу місцевого самоврядування, оскільки це є вираження депутатами власної позиції стосовно порушеного питання у межах дискреційних повноважень. При цьому, відповідачем зазначено, що в разі ненадання органом місцевого самоврядування дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у його наданні позивач має право замовити його розробку самостійно. Рішення ж про надання дозволу не є тим рішенням, без якого не може бути реалізовано право на отримання земельної ділянки у власність. Закон також не забороняє діяти в такий спосіб в разі прийняття рішення про відмову в наданні дозволу.

Ухвалою суду від 12.11.2019р., яку занесено до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.11.2019р.

Ухвалою суду від 18.11.2019р., яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 05.12.2019р.

Ухвалою суду від 05.12.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою суду від 05.12.2019р. підготовче провадження в адміністративній справі № 420/6027/19 закрито. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 грудня 2019 року

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити його у повному обсязі.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2019р. ОСОБА_2 звернулась до Одеської міської ради із клопотанням (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка).

Листом № Ко-127/3-мр від 13.08.2019 Одеська міська рада повідомила позивача, що вищевказане клопотання буде розглянуто на черговій комісії Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин (а.с. 20).

На засіданні постійної комісії з питання землеустрою та земельних правовідносин Одеської міської ради 04.09.2019р. прийнято рішення рекомендувати розглянути порушенні у зверненні ОСОБА_2 питання на пленарному засіданні сесії Одеської міської ради та рекомендовано департаменту комунальної власності Одеської міської ради підготувати відповідний проект рішення Одеської міської ради.

На запит представника позивача від 23.09.2019р. № ЗПІ-692 Одеська міська рада листом від 26.09.2019 № ЗПІ-117/мр повідомила про те, що проект рішення щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою за результатами голосування не набрав необхідної кількості голосів та рішення з цього питання не прийнято.

Департаментом комунальної власності ОМР на запит представника позивача від 23.09.2019р. № ЗПІ-692 надано листом № 01-17/281-ЗПІ від 27.09.2019р. аналогічну за змістом відповідь щодо не набрання, внесеного постійно діючою комісією Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин на розгляд сесії Одеської міської ради 18.09.2019р. проекту рішення достатньої кількості голосів, у зв`язку із чим рішення не прийнято.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Основним нормативним актом, який регулює земельні відносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (з наступними змінами і доповненнями, в чинній на момент виникнення спірних відносин редакції, далі по тексту - Земельний кодекс).

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно статті 116 Земельного кодексу, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (абзац перший частини першої). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта).

Статтею 118 Земельного кодексу встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац другий частини сьомої). У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац третій частини сьомої). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята). Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята). У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із змістом частини сьомої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади в межах своїх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову. у його наданні.

Відповідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, нормами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи повинен прийматись у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.11.2018р. у справі №826/8844/16.

При цьому, відповідно до частини 10 статті 59 Закону №280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

З листа Департаменту комунальної власності №-ЗПІ-692 від 26.09.2019р. вбачається, що Департаментом підготовлено проект рішення Одеської міської ради «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та включено ОСОБА_2 до переліку громадян, яким надається дозвіл не розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 та 31.

Відповідно до регламенту Одеської міської ради VII скликання проекти рішень вносяться на розгляд сессії постійними комісіями Одеської міської ради.

Проект рішення був винесений постійною комісією Одеської міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин на розгляд сессії Одеської міської ради 18.09.2019р., але не набрав достатньої кількості голосів, тому рішення прийнято не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26, ч. 13 ст. 46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішенням Одеської міської ради № 1-VII від 11.11.2015 затверджено Регламент Одеської міської ради VII скликання.

Згідно з ст. 26 Регламенту рішення ради приймаються шляхом відкритого поіменного голосування картками за допомогою електронної системи підрахунку голосів. Відкрите поіменне голосування за допомогою електронної системи підрахунку голосів дозволяє здійснювати фіксацію (в тому числі друкування) персональних результатів голосування кожного депутата.

При використанні електронної системи підрахунку голосів роботу цієї системи забезпечує адміністративно-господарський департамент Одеської міської ради.

Результати поіменного голосування оприлюднюються на офіційному сайті міської ради www.omr.gov.ua не пізніше 10-ти денного строку.

При голосуванні кожен депутат має один голос і подає його за пропозицію, проти неї або утримується при голосуванні. Депутат особисто здійснює своє право на голосування. Депутат, відсутній під час голосування, не має права подати свій голос пізніше.

У разі, якщо зареєстрований на пленарному засіданні депутат покидає засідання, він не має права брати участь в голосуванні, передавати свій голос.

Відкрите поіменне голосування проводиться за допомогою електронної системи голосування або у разі відсутності такої технічної можливості підняттям картки для голосування, що видається при реєстрації депутата.

Відкрите поіменне голосування проводиться за списком депутатів, що зареєструвалися.

Відкрите голосування з процедурного питання може бути проведено без підрахунку голосів "проти" і "утримався", за явною більшістю від присутніх депутатів, якщо від депутатів не надійшло заперечень.

Рішення по порядку розгляду питань і по інших процедурних питаннях приймаються більшістю голосів від кількості присутніх депутатів.

Результати відкритого поіменного голосування, проведеного за допомогою електронної системи голосування, відображаються на інформаційному табло електронної системи у залі засідань в загальному вигляді із зазначенням загальної кількості депутатів, присутніх в залі, числа депутатів, які взяли участь у голосуванні, числа депутатів, які подали свій голос за прийняття рішення, проти прийняття рішення і тих, хто утримався.

З огляду на матеріали справи, на засіданні Одеської міської ради клопотання позивачки було розглянуто, проте рішення по її заяві щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою прийнято не було, оскільки за прийняття такого рішення не проголосувало більшість присутніх депутатів.

Зокрема, згідно відомостей поіменного голосування на пленарному засіданні Одеської міської ради 18.09.2019р., які розміщені на офіційному веб-порталі за посиланням: https://deputat.odessa.ua/session/18-sentyabrya-2019-goda/, за проект № 6.1.1 Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок проголосували ЗА -14; ПРОТИ - 1; УТРИМАЛОСЬ - 1; НЕ ГОЛОСУВАЛО - 44, у зв`язку із чим рішення не прийнято.

В той же час, у частині 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Положення Регламенту Одеської міської ради визначають саме процедуру прийняття або відхилення міською радою проектів рішень, але його приписи не звільняють орган місцевого самоврядування як суб`єкта розпорядження землями від обов`язку навести відповідне мотивування прийнятого рішення у відповідності до положень чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнння неправомірною бездіяльності Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_2 від 31.07.2019 р. (вх. №37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтованою площею 0,10 га за адресою: (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовано межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у наданні дозволу із наведенням усіх підстав такої відмови, так як відповідне рішення Одеською міською радою не прийнято у встановлений законом строк та у встановленому порядку.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може. При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи. В даному випадку від голосування по проекту № 6.1.1 не голосувало 44 депутати міської ради, що характеризує вказану форму повідки як свідому та вольову, направлену на не досягнення жодного з визначених законодавством результату.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу належного урядування.

Принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №. 30985/96).

Відповідач в межах даної справи протиправно не прийняв жодного з визначених законодавством рішень на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, а тому, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути подане позивачем клопотання та прийняти відповідне рішення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Предметом даної адміністративної справи є результат розгляду клопотання позивачки, який полягає у неприйнятті жодного з визначених законодавством рішень та складається із констатації суб`єктом владних повноважень того, що рішення за клопотанням позивачки не прийнято, проте зазначена обставина не перешкоджає їй замовити проект без отримання такого дозволу.

Посилання відповідача на право позивача замовити проект землеустрою земельної ділянки не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.

Відтак, якщо зацікавлена особа замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу у встановлений строк, вона не позбавляється права на оскарження бездіяльності відповідного органу.

Механізм застосування правових гарантій, встановлених на випадок бездіяльності відповідного органу, який має повноваження надавати дозвіл на розробку відповідного проекту землеустрою, є однаковий. З огляду на це, суд вважає, що висновки Верховного Суду у справі № 509/4156/15-а (постанова від 17.12.2018) є релевантними і можуть застосовуватися у справі, що розглядається.

Вирішуючи спір, суд враховує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

Оскільки за клопотанням позивача Одеська міська рада не прийняла рішення, передбаченого нормами ЗК України, чим допустила протиправну бездіяльність, вимога позивача про зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача повторно з прийняттям рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про надання такого дозволу або відмову у цьому ґрунтується на вимогах законодавством та підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що порядок розгляду такого клопотання та вичерпний перелік підстав для відмови передбачено ст. 118 ЗК України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1, ) про визнання неправомірною бездіяльності Одеської міської ради, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 31.07.2019 (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка) рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову в наданні дозволу.

Зобов`язати Одеську міську раду повторно розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 31.07.2019 (вх. № 37-Ко-642/5) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,10 га за адресою (бажане місце розташування земельної ділянки): м. Одеса, Малиновський район, орієнтовно межує біля будинків (земельних ділянок) за адресами: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 та 31 (вільна земельна ділянка) та прийняти відповідне рішення згідно ст. 123 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 грудня 2019р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.