Справа № 537/6054/16-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року

Київ

справа № 537/6054/16-а

провадження № К/9901/16569/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у складі судді Хіневича В.І. від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Перцової Т.С., Дюкаревої С.В., Жигилія С.П. від 30 березня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила:

- визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи;

- зобов`язати управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи на підставі її заяви від 2 червня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправними дії управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Зобов`язано управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області видати ОСОБА_1 довідку про взяття на облік як внутрішньо перемішеної особи на підставі заяви від 13 червня 2016 року.

3. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звертаючись до відповідача із заявою про надання довідки про взяття на облік як внутрішньо перемішеної особи ОСОБА_1 було надано належні докази, якими підтверджено її проживання на території Луганської області до червня 2014 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є уродженкою с. В. - Краснянка, Краснодонського району Луганської області та матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою про видачу їй довідки внутрішньо переміщеної особи.

Управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області листом від 15 червня 2016 року № 09/6391 повідомило позивачку про відмову у видачі вказаної довідки з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 передбачено надання разом із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи: документу, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, за наявності - документу, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно). Зазначено, що оскільки станом на 15 червня 2016 року не набрали чинності зміни до зазначеної постанови щодо підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, іншими документами, управління не може видати довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

6. Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивачка при зверненні до управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надала документи, які у розумінні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 не підтверджують факту її проживання у населеному пункті с. Ясенівське Луганської області у квітні 2014 року. Позивачкою було надано копію договору оренди будинку від 25 квітня 2013 року по АДРЕСА_1 , однак, не надала акту про повернення будинку власнику, як це передбачено пунктом 5.7 договору. Отже, невідомо, коли цей договір було розірвано та чи був він виконаний у повному обсязі. Надані позивачем копії квитанцій КБ «Приватбанк» не свідчать про зняття готівки у м. Ровеньки саме позивачкою; з наданої довідки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ровеньки Ровеньківської міської ради» не вбачається, якою датою вона видана; довідка від 5 травня 2016 року, видана ДБОУ ЛНР «Ясенівська гімназія» згідно зі статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсною і не створює правових наслідків на території України.

8. ОСОБА_1 подано заперечення на касаційну скаргу управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року, в яких вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

10. Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

11. Частиною 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

12. Згідно із частиною 2 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

13. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до переліку населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція, включено м. Ровеньки Луганської області.

14. Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки.

15. Відповідно до пункту 3 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання заявника.

16. Згідно із пунктом 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (в редакції на час звернення позивача із заявою про взяття на облік) заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо:

1) 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, або обставини, що раніше існували, істотно змінилися;

2) втрачено або викрадено документи, що посвідчують внутрішньо переміщену особу, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

17. Частиною 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації пав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

20. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до частин 1, 2 статті 1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

21. Згідно частин 1, 2, 3 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

22. Частиною 7 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

23. Згідно частин 10 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Особа має право звернутися із заявою повторно, якщо у неї з`явилися підстави, визначені у статті 1 цього Закону, або усунуті підстави для відмови у видачі довідки, передбачені цією статтею, чи оскаржити рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до суду.

24. Як свідчать матеріали справи, позивачкою для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення надавалися, зокрема, договір оренди будинку № 25/04 від 25 квітня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також акту передачі прийому-передачі будинку від 25 квітня 2013 року, згідно яких ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 у строкове платне користування житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два роки, а саме: з 25 квітня 2013 року по 25 квітня 2015 року; копію гарантійного талону, яким підтверджено придбання ОСОБА_1 8 березня 2014 року мобільного телефону марки «Nokia» у ПП ОСОБА_4 , за адресою : АДРЕСА_2 ; довідку Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ровеньки» Ровенківської міської ради Лікарська амбулаторія № 1 від 24 березня 2014 року, якою підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на дитячому обліку у педіатра з діагнозом: диспластична кардіопатія ПМК І; довідку від 5 травня 2016 року № 82, видану учбовою установою, розташованою на окупованій території, згідно якого ОСОБА_2 закінчила 4 клас Ясеновської гімназії Ровенковської міської ради Луганської області 25 травня 2014 року.

25. Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

26. Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

27. Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

28. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

29. Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих органами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення як громадянину, який працював на роботах зі шкідливими умовами праці.

30. Колегія суддів зазначає, що позивачкою надано докази про підтвердження проживання її в районі проведення антитерористичної операції в м. Ровеньки луганської області. У зв`язку з чим, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

31. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом в постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 310/8280/16-а та від 17 липня 2019 року у справі № 302/757/17-а.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

32. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління соціального захисту населення Крюківського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний