Справа № 200/12383/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 р. Справа№200/12383/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: скасування рішення Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 серпня 2019 року про відмову у перехід з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по Списку № 1, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області вдруге розглянути заяву ОСОБА_1 № 2632 від 25 липня 2019 року про перехід з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по Списку №1 на пільгових умовах, прийнявши до уваги вищевказану архівну довідку № 329 від 06 лютого 2014 року, та особову карточку форми Т-2 видану ТОВ РК Економічним та правовим консалльтінгом про підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній врахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року по 31 березня 1988 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду, з 01 квітня 1988 року по 31 жовтня 1991 року на посаді електрогазозварювальника 4 розряду, з 01 листопада 1991 року по 13 квітня 1992 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 серпня 2019 року про відмову у перехід з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по Списку № 1, зобов`язання Костянтинівсько - Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області вдруге розглянути заяву ОСОБА_1 № 2632 від 25 липня 2019 року про перехід з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по Списку №1 на пільгових умовах, прийнявши до уваги вищевказану архівну довідку № 329 від 06 лютого 2014 року, та особову карточку форми Т-2 видану ТОВ РК Економічним та правовим консалльтінгом про підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній врахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року по 31 березня 1988 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду, з 01 квітня 1988 року по 31 жовтня 1991 року на посаді електрогазозварювальника 4 розряду, з 01 листопада 1991 року по 13 квітня 1992 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 липня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по списку № 1 відповідно до пп. 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що за результатами розгляду його заяви відповідачем було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Так, у рішенні зазначено про наявність у позивача страхового стажу 24 роки 09 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж за списком № 1 00 років 00 місяців 00 днів, інвалідність від трудового каліцтва 10 місяців 02 дні 26 днів. Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що відповідач не зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 04 листопада 1987 року по 13 квітня 1992 року діяв поза межами чинного пенсійного законодавства, оскільки ним при зверненні до управління були надані усі необхідні довідки, що підтверджую пільговий характер робіт у спірний період. Крім того, позивач вважає безпідставним посилання відповідача на неможливість здійснення перевірки пільгових довідок, оскільки ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг» зареєстроване у м. Донецьку, тобто на території не контрольованій українською владою. Позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку не передбаченому законом. Позивач посилається на те, що трудовий стаж він набув, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначене підприємство ТОВ РК «Економічний та правовий консалтинг» утворено відповідно до законодавства України. Також позивач звертає увагу щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які визначають, що документи, видані окупованою владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Позивач до суду з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу в порядку письмового провадження.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву відповідач посилається на те, що 25 липня 2019 року позивач звернувся до управління з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до абз. 1 пункту 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач вказує на те, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідач зазначає, що згідно записів в трудовій книжці від 30.06.1981 року НОМЕР_1 позивач працював в Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 13.04.1992 року на посаді електрозварника, проте, відповідно до архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.02.2014 року № 329 та доданої до неї копії особової картки форми Т-2, виданих ТОВ «РК «Економічний та правовий консалтінг» позивача було прийнято в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 31.03.1988 року на посаду електрогазозварника та з 01.04.1988 року по 13.04.1992 року електрозварником. Відповідач посилається на те, що згідно витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22.04.2019 року - підприємство ТОВ «РК «Економічний та правовий консалтінг» зареєстровано в м. Донецьк, тобто на території не підконтрольній українській владі, у зв`язку з чим управлінням було відмовлено позивачу в зарахування періоду роботи з 04.11.1987 року по 13.04.1992 року на посаді електрозварника в Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт», оскільки відсутня можливість здійснити перевірку обґрунтованості видачі наданих документів та відсутності даних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідач зазначає, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача складає 24 роки 09 місяців 07 днів, на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії був відсутній необхідний пільговий стаж, за таких обставин ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, згідно абз. 1 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи викладене, відповідач вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії було прийнято в межах та у спосіб визначений законодавством.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 листопада 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року відкладено розгляд справи на 04 грудня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року відкладено розгляд справи на 16 грудня 2019 року, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач просив суд розглядати справу в порядку письмового провадження, а представник відповідача у судове засідання не з`явився, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серія НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с. 46).

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААВ № 440532 ОСОБА_1 встановлена третя групи інвалідності безстроково (а.с. 13).

25 липня 2019 року позивач звернувся до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перехід на інший вид пенсії, відповідно до якої просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно абз. 1 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 57).

До заяви про перехід на інший вид пенсії позивачем були надані наступні документи: копія трудової книжки від 30.06.1981 року серії НОМЕР_4 , архівна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.02.2014 року № 329 за період роботи в Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4, м. Костянтинівка, яка видрана ТОВ «РК «Економічний та правовий консалтінг» (м. Донецьк); копія архівних документів щодо роботи заявника у Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4, м. Костянтинівка, яка знаходить на зберіганні і видані ТОВ РК «Економічний та правовий консалтінг» (м. Донецьк); архівні довідки про заробітну плату від 06.02.2014 року № 330 та № 331; копія паспорту ВС 556010, виданого Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області від 07.10.2000 року, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 14.11.2002 року.

02 серпня 2019 року Костянтинівсько - Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії (а.с. 55-56).

Зі змісту рішення встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці від 30.06.1981 року БТ-І № 03944940 ОСОБА_1 працював в Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 13.04.1992 року на посаді електрозварника, проте, відповідно до архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.02.2014 року № 329 та доданої до неї копії особової картки форми Т-2, виданих ТОВ «РК «Економічний та правовий консалтінг» позивача було прийнято в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 31.03.1988 року на посаду електрогазозварника та з 01.04.1988 року по 13.04.1992 року електрозварником.

Згідно витягу з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 22.04.2019 року - підприємство ТОВ «РК «Економічний та правовий консалтінг» зареєстровано в м. Донецьк, Ворошиловський район, проспект Комсомольський, буд. № 8.

Таким чином, керуючись п. 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року та п. 20 Порядку № 637, зарахувати періоди роботи з 04.11.1987 року по 13.04.1992 року на посаді електрозварника в Ремонтно будівельному монтажному управлінні № 4 м. Костянтинівка тресту «Дніпрохімремонт» не має можливості, у зв`язку з відсутністю можливості здійснення перевірки обґрунтованості видачі наданих документів та відсутності даних у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 09 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 складає 00 років 00 місяців 00 днів, та знаходження на інвалідності від трудового каліцтва 10 місяців 02 дні 26 днів.

За таких обставин ОСОБА_1 відмовлено в переході з пенсії по інвалідності від трудового каліцтва на пенсію за віком по списку № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

За наявним страховим стажем роботи право на пенсію за віком ОСОБА_1 здобуде після досягнення 60 років.

Не погодившись з рішенням Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту Порядок № 637).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_1 04.11.1987 року прийнятий на роботу в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» на дільницю № 1 електрозварником 5 розряду по ремонту технологічного обладнання промисловості мінеральних добрив; 01.11.1991 року присвоєний 5 розряд електрозварника; 13.04.1992 року звільнений за власним бажанням.

Професія електрозварника передбачена розділом I Гірничих робіт Списку № 1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Зазначений Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 329 від 06.02.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «РК «»Економічний та правовий консалтінг», встановлено, що ОСОБА_1 працював в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 31.03.1992 року, згідно книги записів робіт та відпрацьованого часу робочими у цехах з шкідливими умовами праці. З 04.11.1987 року працював електрогазозварювальником 5 розряду, з 01.04.1988 року електрозварювальником 4 розряду, з 01.11.1991 року електрозварювальником 5 розряду, звільнений 13.04.1992 року за власним бажанням (а.с. 58).

Крім того, до матеріалів справи долучено особову картку форми Т-2, відповідно до якої встановлено, що позивач з 04.11.1987 року працював електрогазозварювальником 5 розряду, з 01.04.1988 року електрозварювальником 4 розряду, з 01.11.1991 року електрозварювальником 5 розряду, звільнений 13.04.1992 року за власним бажанням. Крім того зазначена картка містить довідки уточнюючи пільговий характер роботи позивача у період роботи в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 31.03.1992 року (а.с. 59 - 86).

Відповідач в своєму відзиві, обґрунтовуючи правомірність відмови у зарахуванні спірного стажу, посилається на те, що згідно архівної довідки та особової картки форми Т-2 позивача було прийнято в Ремонтно будівельне монтажне управлінні № 4 (м. Костянтинівка) тресту «Дніпрохімремонт» з 04.11.1987 року по 31.03.1988 року на посаду електрогазозварника, однак у трудовій книжці зазначено про роботу позивача з 04.11.1987 року по 31.03.1988 року на посаді електрозварника .

Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 593/283/17.

Отже, трудовою книжкою ОСОБА_1 , архівною довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 329 від 06.02.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «РК «Економічний та правовий консалтінг» та особовою карткою Форми Т-2 позивача встановлено, що з 04.11.1987 року по 13.04.1992 року позивач виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно посилання відповідача на неможливість врахування при призначенні пенсії за вікон на пільгових умовах архівної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 329 від 06.02.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «РК «Економічний та правовий консалтінг», оскільки видана підприємством, яке зареєстроване на території не підконтрольній українській владі, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

З аналізу вищезазначених положень, суд приходить до висновку про те, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагаючи відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряючи обґрунтованість їх видачі.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач вчиняв якісь дії для перевірки інформації зазначених у архівній довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 329 від 06.02.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «РК «Економічний та правовий консалтінг».

Також, суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Крім того, суд вказує на те, що стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Отже, державні органи повинні приймати документи, видані окупаційною владою, у тих випадках, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеженняправ громадян.

Також, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Суд зазначає, що законодавством на сьогоднішній день не врегульовано порядок надання та використання інформації, яка необхідна для підтвердження позивачем права на призначення пенсії коли доступ у позивача до такої інформації відсутній з причин, що не залежать від його волі.

Тобто через законодавчу прогалину не забезпечується захист прав громадян, які, незважаючи на втрату житла та інших соціальних благ, разом з членами своєї родини переїхали на іншу територію України з метою продовжити працювати на благо України.

Фактично склалася ситуація, за якої позивач змушений нести відповідальність за бездіяльність органу законодавчої влади.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року по 31 березня 1988 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду, з 01 квітня 1988 року по 31 жовтня 1991 року на посаді електрогазозварювальника 4 розряду, з 01 листопада 1991 року по 13 квітня 1992 року на посаді електрогазозварювальника 5 розряду.

Таким чином, суд вважає, що спірні рішення Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії від 02 серпня 2019 року, прийняте без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявами про призначення пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про визнання протиправним та скасування рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії від 02 серпня 2019 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року по 13 квітня 1992 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії від 25 липня 2019 року з урахуванням висновків суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії від 02 серпня 2019 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року по 13 квітня 1992 року, зобов`язання Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії від 25 липня 2019 року з урахуванням висновків суду задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пільгової пенсії від 02 серпня 2019 року.

Зобов`язати Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період роботи у Ремонтно-будівельному монтажному управлінні тресту Дніпрохімремонт міста Костянтинівна Донецької області з 04 листопада 1987 року 13 квітня 1992 року.

Зобов`язати Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про перехід на інший вид пенсії від 25 липня 2019 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська