Справа № 440/3799/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3799/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Шульги М.О.,

представника позивача - Смольського Ю.С.,

представників відповідача - Дуракової М.А., Мулик К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі по тексту - позивач, ТОВ "ЄГЗК") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2019 № .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на протиправність висновків контролюючого органу в частині порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 2902950,40 грн. Право Позивача на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання Позивачем у ТОВ «ПРОМБУДКОЛІЯ» () товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності Позивача; підтвердження відповідними податковими накладними, виписаними ТОВ «ПРОМБУДКОЛІЯ», як постачальником, та іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товарів (послуг). ТОВ «Єристівський ГЗК» вважає, що господарські правовідносини підприємства з ТОВ «Промбудколія» протягом перевіряємих періодів є реальними, товарними, направленими на досягнення економічного ефекту та на отримання прибутку.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до судового розгляду та провадження у справі за даним позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

20.11.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник позивача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Наголошував на правомірності висновків контролюючого органу щодо встановлення порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 2902950,40 грн. Зауважив, що за результатами перевірки не підтверджено факт перевезення ТМЦ від ТОВ «Промбудколія» до ТОВ «Єристівський ГЗК», у зв`язку із поверненням листів з приміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», які були направлені контролюючим органом до перевізників. При цьому, ТОВ «Промбудколія» неодноразово віднесено до категорії «ризикових вигодонабувачів». Також, податковим органом встановлено: відсутність факту реального одержання товару ТОВ «Промбудколія» у відповідній кількості, від таких контрагентів: ТОВ «Акцент-Лайн», ТОВ «МС Трейд Україна», ТОВ «Мерата» (попередня назва ТОВ «Костплюс»), ТОВ «Трілана» (попередня назва ТОВ «Лоріон»), ТОВ «Спецтрейдінг», ТОВ «Будпром-Інвест» по ланцюгу постачання на момент реалізації; співпрацю ТОВ «Промбудколія» з ТОВ «Мерата», ТОВ «Трілана», ТОВ «Будпром-Інвест» які є фігурантами кримінальних проваджень /а.с. 58-65, т. 2/.

26.11.2019 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої представником наведено аргументи на спростування зафіксованих актом перевірки порушень. Так, долучена до матеріалів справи первинна бухгалтерська документація складена у відповідності вимогам оформлення документів бухгалтерської та податкової звітності. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних, видаткових накладних, прибуткових ордерів, платіжних доручень та ТТН контролюючим органом не встановлено. Таким чином, на думку позивача вищезазначені документи в своїй сукупності, підтверджують реальність господарських взаємовідносин між ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Промбудколія". Щодо твердження відповідача про не можливість підтвердження факту надання послуг з перевезення ТМЦ, позивачем отримано витяги з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до яких всі перевізники зареєстровані у ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та станом на 25.10.2019 жоден не перебуває у стадії припинення підприємницької діяльності, що спростовує припущення податкового органу щодо наявності ознак фіктивності у вказаних перевізників та наданих ними послуг. На думку позивача проведення перевірки та складення відповідного акту, по своїй правовій природі, жодним чином не впливає навіть на зобов`язання ТОВ «Промбудколія», оскільки відповідачем у акті перевірки не наведено жодного податкового повідомлення-рішення прийнятого за результатами їх проведення. Відповідно зазначати про наявність будь-яких протиправних дій, а більш того визначати статус ризикового вигодонабувача у контролюючого органу немає жодних підстав /а.с. 71-75, т.2/.

05.12.2019 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача в обґрунтування раніше наведених обставин та аргументів /а.с. 48-49, т. 3/.

Ухвалою суду від 05.12.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 62, т.3/.

09.12.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (примірник яких отримано судом на електронну пошту 05.12.2019 без належного його підписання електронним цифровим підписом), відповідно до яких представником відповідача надано пояснення по суті встановлених порушень щодо поставки товару, не підтвердженого товару в ході проведення перевірки та кримінальних проваджень по контрагентам ТОВ "Промбудколія" /а.с. 27-47, 65-70, т. 3/.

11.12.2019 на електронну пошту суду надійшли пояснення, відповідно до яких представником відповідача наведені обґрунтування в частині сертифікатів якості товарно-матеріальних цінностей, кримінальних проваджень та проведених документальних перевірок /а.с. 79-81, т.3/.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 31.07.2019 по 20.08.2019 проведена документальна позапланова виїзна перевірка по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Промбудколія», з питання дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ, за період лютий-квітень 2018 р., червень 2018 р., вересень 2018 р. та податку на прибуток за 2018 рік.

Підстави та порядок проведення перевірки позивачем не оспорюються.

За результатами проведеної перевірки 23.08.2019, контролюючим органом складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки №62/28-10-50-10/35713283 (надалі по тексту - Акт перевірки), яким встановлені наступні порушення податкового законодавства:

п. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 2902950,40 грн, в т.ч.: за лютий 2018 р. на суму ПДВ 55673,20 грн; за березень 2018 р. на суму ПДВ 1631127,60 грн; за квітень 2018 р. на суму ПДВ 831427,30 грн; за червень 2018 р. на суму ПДВ 313336,70 грн; за вересень 2018 р. на суму ПДВ 71385,60 грн. В результаті завищення суми податкового кредиту по податковим деклараціям з податку на додану вартість завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість всього на суму 2902950,40 грн, в т.ч.: за лютий 2018 р. на суму ПДВ 55673,20 грн; за березень 2018 р. на суму ПДВ 1631127,60 грн; за квітень 2018 р. на суму ПДВ 831427,30 грн; за червень 2018 р. на суму ПДВ 313336,70 грн; за вересень 2018 р. на суму ПДВ 71385,60 грн /а.с. 15-47, т. 1/.

ТОВ «Єристівський ГЗК», не погодившись з висновками Акту перевірки, оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого останній залишено без змін /а.с. 48-61, т.1/.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2019 №, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість за лютий, березень, квітень, червень, вересень 2018 року на загальну суму 2902950,40 грн /а.с. 62-64, т.1/.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 цього Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

З огляду на викладене, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у визнанні протиправними та скасуванні податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність їх винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, у тому числі, реальність господарської операції, що є підставою для виникнення права на формування податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають позивачу право на податковий кредит.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Так, в період, що перевірявся з метою улаштування залізничної колії між позивачем (по тексту договору - покупець) та ТОВ "Промбудколія" (по тексту договорів - постачальник) укладено договори придбання товарно-матеріальних цінностей (надалі - ТМЦ) № 481/50110 від 06.12.2017 та №115/50110 від 21.08.2018, згідно умов яким постачальник зобов`язується поставити у визначені строки Покупцеві товар (товари) (надалі по тексту - Товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар. Кількість та ціна Товару, що підлягає поставці, визначаються сторонами у відповідних Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору. Якщо інше не зазначено у відповідних Специфікаціях до даного Договору, поставка Товару здійснюється Постачальником: на умовах DDP згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція - 2010 року - "Інкотермс", склад Покупця, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, с. Гора, вул. Волошинська, буд.3, монтажний майданчик ТОВ "ЄГЗК"; автотранспортними засобами за рахунок Постачальника. Покупець здійснює оплату на підставі рахунків (рахунків-фактури) Постачальника, шляхом переказу грошових коштів з поточного рахунку Покупця, на зазначений в Договорі поточний рахунок Постачальника, протягом 10 банківських днів з дня отримання Товару, якщо інше не зазначено у відповідній Специфікації даного Договору /а.с. 80-83, 88-91, т.1/.

Підтверджуючи формування податкового кредиту з ПДВ позивачем надано наступні податкові накладні: від 06.02.2018 № 15 на загальну суму 334039,20 грн, у тому числі ПДВ - 55673,20 грн; від 01.03.2018 № 1 на загальну суму 4970823,60 грн, у тому числі ПДВ -828470,60 грн; від 05.03.2018 №2 на загальну суму 1657794,00 грн, у тому числі ПДВ - 276299,00 грн; від 06.03.2018 № 3 на загальну суму 1657794,00 грн, у тому числі ПДВ -276299,00 грн; від 12.03.2018 № 40 на загальну суму 3158148,00 грн, у тому числі ПДВ 526358,00 грн; від 17.04.2018 № 19 на загальну суму 5361238,24 грн, у тому числі ПДВ - 893539,71 грн; від 12.06.2018 №36 на загальну суму 1236240,00 грн, у тому числі ПДВ - 206040,00 грн; від 04.09.2018 № 4 на загальну суму 1528675,03 грн, у тому числі ПДВ - 254779,17 грн; від 21.09.2018 № 61 на загальну суму 428313,60 грну тому числі ПДВ - 71385,60 грн /а.с. 65-72, 75-76, 79, т.1/.

Дослідивши у судовому засіданні перелічені вище копії податкових накладних, судом встановлено, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

На підтвердження реальності здійснення вище обумовленої господарської операції позивачем надано під час перевірки, а також до суду копії наступних первинних документів, які фіксують факти здійснення господарської операції, а саме:

- специфікації до вказаних вище договорів: до договору № 481/50110 від 06.12.2017: від 07.12.2017 №1, від 05.02.2018 №2, від 04.06.2018 № 3, від 17.09.2018 № 4, від 05.12.2018 №5, а також до договору №115/50110 від 21.08.2018: від 21.08.2018 №1, від 13.04.2018 № 2, від 27.08.2018 № 4, від 16.10.2018 №5 /зв.а.с. 83-87, 91-95, т.1/.

- видаткові накладні з відмітками про отримання уповноваженою особою: № 66 від 06.02.2018; №102 від 01.03.2018; №115 від 06.03.2018; № 130 від 12.03.2018; №212 від 17.04.2018; № 349 від 04.06.2018; № 350 від 08.06.2018; № 383 від 12.06.2018; № 688 від 04.09.2018; № 728 від 21.09.2018 /а.с. 171, 174, 187, 192, 200, 209, 213, 217, 239, т. 1; а.с. 1, т. 2/;

- прибуткові ордери: №199 від 06.02.2018; №625 від 01.03.2018; № 626 від 06.03.2018; №627 від 12.03.2018; №777 від 17.04.2018; № 1519 від 04.06.2018; №1525 від 08.06.2018; № 1538 від 12.06.2018; №2307 від 04.09.2018; № 2396 від 21.09.2018 /а.с. 173, 176, 189, 194, 202, 211, 215, 219, 241, т. 1; а.с. 2, т.2/;

- акти приймання-передачі: від 01.03.2018 № 1 до видаткової накладної №102 від 01.03.2018; від 06.03.2018 № 2 до видаткової накладної №115 від 06.03.2018; від 12.03.2018 № 3 до видаткової накладної №129 від 12.03.2019; від 17.04.2018 №4 до видаткової накладної №212 від 17.04.2018; від 08.06.2018 № 5 до видаткової накладної № 350 від 08.06.2018; від 12.06.2018 № 6 до видаткової накладної № 383 від 12.06.2018; від 04.07.2018 № 7 до видаткової накладної № 470 від 04.07.2018; від 04.09.2018 № 8 до видаткової накладної № 688 від 04.09.2018; від 04.11.2018 № 9 до видаткової накладної № 863 від 04.11.2018; /а.с.151-170, т.1/;

Фактичне транспортування на адресу позивача придбаного у ТОВ "Промбудколія" товару, підтверджується залученими до адміністративного позову товарно-транспортними накладними /а.с. 173, 176-186, 189-191, 194-199, 202-208, 211-212, 215-216, 219-238, 241-263, т. 1; а.с 3-4, т.2/.

На підтвердження факту оплати придбаних ТМЦ до матеріалів справи долучено копії наступних платіжних доручень: №2014 від 16.02.2018; №8140 від 18.06.2018, № 13849 від 02.10.2018, № 3378 від 07.03.2018, №3713 від 16.03.2018, від 4790 від 05.04.2018 № 5161 від 19.04.2018, № 8430 від 24.06.2018, №8598 від 04.07.2018, №12907 від 21.09.2018 /а.с. 26-35, т.2/.

Щодо твердження відповідача про не можливість підтвердження факту надання послуг з перевезення ТМЦ, оскільки запити направлені перевізникам повернулись з відміткою поштового відділення «повернення в зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання», суд погоджується на аргументами позивача, виходячи з наступного.

Перевезення ТМЦ від ТОВ «Промбудколія» на склад ТОВ «ЄГЗК» здійснювалось автомобільними перевізниками: ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 /а.с. 81-92, т.2/.

Відповідно до Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перелічені перевізники зареєстровані та станом на 25.10.2019 жоден не перебуває у стадії припинення підприємницької діяльності, що спростовує припущення контролюючого органу щодо наявності ознак фіктивності у вказаних перевізників та наданих ними послуг /а.с. 94-101, т. 2/.

Відповідач, зазначаючи про не підтвердження факту надання послуг з перевезення ТМЦ посилається лише на ту обставини, що його листи із запитами, адресовані вище вказаним ФОП, повернулися із відміткою поштової служби про неможливість вручення адресату на підставі "закінчення терміну зберігання". Однак, відповідачем не було ініційовано та контролюючими органами не було, у спосіб передбачений чинним законодавством, проведено документальні перевірки щодо господарської діяльності вказаних вище ФОП, у тому числі в частині взаємовідносин із ТОВ "Промбудколія" (контрагентом позивача) за результатами яких, в свою чергу, можна було встановити фактичні обставини чого наявності чи відсутності факту здійснення послуг з перевезення і лише тоді посилатися на це, як на податкову інформацію, в Акті перевірки позивача. Відтак, твердження відповідача про не підтвердження факту надання послуг із перевезення між контрагентом позивача та вказаними вище ФОП є безпідставним, необґрунтованим та здійсненим не на підставі вимог закону та, в свою чергу, не може бути підставою для твердження щодо не підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ "Промбудколія" щодо купів-продажу товару та виконання будівельних робіт.

Стосовно подальшого використання придбаних у спірного контрагента товарно-матеріальних цінностей, представником позивача надані письмові та усні пояснення, відповідно до яких зазначено, що з метою здійснення своєї господарської діяльності, своєчасної поставки видобутої залізної руди до ПрАТ «Полтавський ГЗК» позивачу необхідно було побудувати додаткову залізничну колію з вузлами перевантаження, яка знаходиться безпосередньо в місці видобування залізної руди /а.с. 36-37, 80, т.2/.

В рамках виконання вказаних договорів поставки, позивачем придбано у ТОВ "Промбудколія" ТМЦ, які в подальшому були використані для будівництва залізничної колії.

З метою подальшого будівництва залізничної колії, ТОВ «Єристівський ГЗК» по тексту договорів підряду - Замовник) укладено договори підряду №170/51000 від 20.03.2018 (далі по тексту - договір №170) та №463/51000 від 22.11.2017 (далі по тексту - договір №463) з ТОВ «Промбудколія» (по тексту договорів підряду Підрядник).

Відповідно до умов договору №170 Підрядник за завданням Замовника зобов`язується на свій ризик виконати підготовчі земляні роботи для будівництва об`єктів ТОВ «Єристівський ГЗК» на об`єктах ТОВ «Єристівський ГЗК», що розташований на території Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та розмірах, визначених Договором. Склад і обсяги Робіт визначені Сторонами відповідно до проектно-технічної документації або відомостей обсягів робіт /а.с. 102-110, т. 2/.

Разом з тим, відповідно до умов договору №463 Підрядник за завданням Замовника зобов`язується на свій ризик виконати будівельно-монтажні роботи з улаштування верхньої будови залізничних колій та залізничних переїздів на об`єкті «Будівництво рудних перевантажувальних пунктів на західному борту кар`єра ТОВ «Єристівський ГЗК», що розташований на території Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи в порядку та розмірах, визначених Договором. Склад і обсяги Робіт визначені Сторонами відповідно до проектної документації шифр № 02-142/51000-2017-ПЖ та до відомостей обсягів робіт, які будуть зазначені у додатках до Договору і будуть вважатися невід`ємною частиною даного Договору /а.с. 95-104, т.1/.

Підтверджуючи формування податкового кредиту з ПДВ позивачем надано наступні податкові накладні: від 11.06.2018 № 34 на загальну суму 251994,14 грн, у тому числі ПДВ - 41999,02 грн; від 11.06.2018 № 35 на загальну суму 178749,60 грн, у тому числі ПДВ -29791,60 грн; від 08.08.2018 № 119 на загальну суму 35598,08 грн, у тому числі ПДВ - 5933,01 грн; від 08.08.2018 № 118 на загальну суму 1060311,14 грн, у тому числі ПДВ - 5933,01 грн; від 19.09.2018 №83 на загальну суму 1101470,93 грн, у тому числі ПДВ - 176718,52 грн; від 19.09.2018 № 84 на загальну суму 265474,72 грн, у тому числі ПДВ -44245,79 грн /а.с. 73-74, 77-78, т.1; а.с. 166-168, т.2/.

Дослідивши у судовому засіданні перелічені вище копії податкових накладних, судом встановлено, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

В рамках виконання договору №170 надані послуги з підготовчих земляних робіт для будівництва знайшли своє відображення у наступних документах бухгалтерського обліку, засвідчені копії яких залучені позивачем до матеріалів справи, а саме:

- додатки та додаткові угоди до договору № 170 з відповідними додатками /а.с.111-139, т.2/;

- відомості матеріалів поставки замовника до підрядника, приймально-здавальні акти /нефракційного відсіву/ /а.с. 145, 149-150, 160, 164-165, 176, 184, 186 т. 2/;

- рахунки на оплату: № 592 та № 593 від 08.08.2018; №727 та №728 від 19.09.2018; № 383 та № 384 від 11.06.2018, /а.с. 170-171, 177, 185, 189, 191, т. 2/;

- реєстри актів приймання виконання робіт по капітальному будівництву разом з відповідними актами /а.с. 140-144, 147-148, 153-159, 161-163, 173-175, 179-183, т.2/;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою кб-3 /а.с. 139, 152, 172, т.2/.

На підтвердження факту оплати наданих послуг та виконаних робіт представником позивача долучено до матеріалів справи засвідчені копії наступних платіжних доручень: від 29.08.2018 № 11680, від 12.07.2018 № 9099, від 18.07.2018 № 9511, від 05.10.2018 № 14368 та № 14369 /а.с. 169, 188, 190, 192, 194, т.2/.

Суд наголошує, що в межах проведеної відповідачем перевірки досліджувався виключно реальний характер операцій з виконання договорів поставки № 481 та №115, а також договору підряду №170.

При цьому, судом також досліджено у ході судового розгляду і договір підряду №463 у призмі підтвердження подальшого використання ТМЦ, отриманих від ТОВ Промбудколія", у тому числі в межах підрядних робіт, а саме: будівельно-монтажних робіт з улаштування верхньої будови залізничних колій та залізничних переїздів.

В рамках виконання договору №463 надані послуги з будівельно-монтажних робіт з улаштування верхньої будови залізничних колій та залізничних переїздів знайшли своє відображення у наступних документах бухгалтерського обліку, засвідчені копії яких залучені позивачем до матеріалів справи, а саме:

- додатки та додаткові угоди до договору № 463 з відповідними додатками /а.с.105-113, т.1/;

- відомості матеріалів поставки замовника до підрядника, приймально-здавальні акти /а.с. 120-122, 133-135, 141-142, 147-149, т. 1/;

- рахунки на оплату: № 592 та № 593 від 08.08.2018; №727 та №728 від 19.09.2018; № 383 та № 384 від 11.06.2018, /а.с. 170-171, 177, 185, 189, 191, т. 2/;

- реєстри актів приймання виконання робіт по капітальному будівництву разом з відповідними актами /а.с. 114, т.1/;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою кб-2 разом з відомостями ресурсів до них /а.с. 115-119, 123-132, 137-140, 143-146, т.1/.

Крім того, п.п.7.3.7 договорів №170 та №463 встановлено, що для початку виконання робіт на території замовника ТОВ «Промбудколія» зобов`язано забезпечити проходження вступного інструктажу своїми робітниками, надавши замовнику списки задіяних у виконанні робіт фахівців.

На виконання вказаних вимог договорів підряду ТОВ «Єристівський ГЗК» долучено до матеріалів справи засвідчені копії списків/переліків робітників ТОВ «Промбудколія» направлених для проходження вступного інструктажу, на виконання умов договорів №170 та №463, а також витягу із журналу проходження вступного інструктажу робітниками ТОВ «Промбудколія» /а.с. 196-257, т.2/.

В подальшому 25.09.2019 генеральним директором ТОВ «Єристівський ГЗК» затверджено акти готовності об`єкта «Будівництво рудних перевантажувальних пунктів на західному борту кар`єра ТОВ «Єристівський ГЗК»: залізничні шляхи, контактна мережа» та об`єкта «Будівництво рудних перевантажувальних пунктів на західному борту кар`єра ТОВ «Єристівський ГЗК»: з`єднувальні залізничні шляхи, живляча та контактна мережа» /а.с. 258-262, т.2/.

У вищенаведених актах комісією підприємства констатовано, що з`єднувальні залізничні шляхи №1, №2, живляча лінія, контактна сітка, пристрій СЦБ, електропостачання та освітлення залізничних переїздів №1, №2, №3, №4, №5, залізничні шляхи №1, №2, №3, №4, пристрій сигналізації, централізації та блокування СЦБ, радіостанція відповідають проектній документації в зв`язку із чим дозволено експлуатацію об`єкта. Також, 25.09.2019 бухгалтером ТОВ "ЄГЗК" складено акти введення в експлуатацію основних засобів /263-264 т.2/.

Таким чином, вищенаведені обставини та бухгалтерські документи в повній мірі підтверджують факт використання придбаних у ТОВ «Промбудколія» ТМЦ у власній господарській діяльності та в повній мірі спростовують висновки податкового органу про безтоварність операцій ТОВ «Єристівський ГЗК» та ТОВ "Промбудколія".

Доводи контролюючого органу, що ТОВ «Промбудколія» відноситься до категорії ризикових вигодонабувачів, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с. 77-79, т.2/ товариство не перебуває у стадії припинення чи банкротстві, що спростовує припущення податкового органу щодо наявності ознак фіктивності у вказаної юридичної особи.

Крім того, відповідно до акту перевірки самим відповідачем констатовано факт неможливості підтвердження або спростування факту надання послуг ТОВ "Промбудколія" у зв`язку з повернення запиту від 13.05.2019 № 24069/10/10-50-10-18, адресованого ТОВ "Промбудколія", що повернувся з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання".

Стосовно податкової інформації (ІТС "Податковий блок"), на підставі якої відповідачем встановлено, що у ТОВ "Промбудколія" відповідно до повідомлення за формою №20-ОПП відсутні об`єкти оподаткування.

Суд не може вважати такий доказ беззаперечним фактом відсутності реального характеру господарських операцій, так як підприємство не було позбавлено права залучати необхідні для виконання вказаних договорів об`єкти зокрема на правах оренди або тимчасового користування. Відповідач в Акті перевірки зазначає, що у ТОВ "Промбудколія", відповідно до фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва Форма №1-м, поданого до податкового органу, основні засоби станом на 31.12.2018 складають 828,5 тис. грн. Щодо кількості працівників на підприємстві встановлено, що у лютому 2018 року кількість працівників складала 79 осіб, у березні 2018 - 77 осіб, у квітні 2018 - 87 осіб, у червні 2018 - 86 осіб, у вересні 2018 року - 94 осіб відповідно до поданих звітів. Основний вид діяльності підприємства - 46.69 - оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням. Одним із видів діяльності підприємства є 42.12 - будівництво залізниць і метрополітену.

Також, суд звертає увагу, що ТОВ "Промбудколія" не було позбавлено можливості залучити у випадку необхідності додаткових працівників згідно цивільно-правових договорів, господарсько-правових договорів на виконання послуг, та залучати працівників інших суб`єктів господарювання в рамках договорів субпідряду, тощо.

Щодо тверджень контролюючого органу про відсутніть господарських операцій між позивачем та ТОВ "Промбудколія" на тій підставі, що відповідачем отримано із даних ІТС "Податковий блок" інформацію по ланцюгу постачання товару, а саме щодо реальності постачання товару до контрагента позивача від його потенційних контрагентів, то суд зауважує, що такі твердження є лише припущеннями відповідача та не ґрунтуються на належних доказах.

Крім того, самі матеріали такої податкової інформації відповідачем суду надані не були, що позбавляє суд можливості їх повного та всебічного дослідження.

Суд звертає увагу на висловлену Верховним Судом правову позицію щодо врахування при розгляді судових справ посилань контролюючого органу на отриману в процесі перевірки податкову інформацію, а саме про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17).

У зв`язку з наведеним вище, суд зазначає, що інформація про контрагента позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДФС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє. Як наслідок посилання відповідача на інформацію ІТС "Податковий блок" суд не вважає достатніми доказами для висновку про нереальність здійсненних контрагентом позивача спірних господарських операцій.

Посилання контролюючого органу в акті перевірки на податкову інформацію стосовно контрагента позивача, не приймаються судом в якості достатніх обґрунтувань правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, оскільки отримання контролюючим органом податкової інформації стосовно контрагента платника податків, в якому викладені висновки про відсутність можливості для здійснення господарської діяльності, не звільняє контролюючий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, адже податкова інформацію стосовно контрагента не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) позивач та його контрагенти є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Суд вважає безпідставними посилання контролюючого органу в обґрунтування висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства на неможливість підтвердження фактичного походження та постачання товару по ланцюгу постачання (у тому числі співставлячи це із назвою та номенклатурою товару, вказаною у прибуткових ордерах, сертифікатах якості та даних реєстру податкових накладних), оскільки позивач як платник податку не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів

Таким чином, зважаючи на принцип персональної відповідальності платника податку, право добросовісного платника податків на податковий кредит з ПДВ не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Як висновок, суд зазначає, що допущені попередніми постачальниками, в разі їх підтвердження, порушення податкового законодавства можуть тягнути негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Підставою для визначення добросовісному платнику податків грошових зобов`язань зі сплати ПДВ може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано будь-яких рішень суду щодо визнання вказаного вище договору недійсними чи обвинувальних вироків суду, які б набрали законної сили та підтверджували факти протиправних кримінальних дій з боку посадової особи контрагента позивача саме по господарським операціям з ТОВ "Промбудколія".

Щодо тверджень контролюючого органу про деякі розбіжності в назві частини товару, який придбавався позивачем у ТОВ "Промбудколія" в межах їхніх господарських операцій по цій справі, а саме: зазначення "рейки залізничної широкої колії для промислового підприємства РП-65 М76Т", а в деяких інших документах бухгалтерського обліку "рейки РП65 ОТ350" та "рейки РП 65", як свідчення того, що операції з поставки фактично не відбулися, то суд ставить до ним критично з огляду на наступне.

Як зазначено позивачем, деякі розбіжності в зазначені назви одного і того ж товару в різних документах могли виникнути через технічні помилки різних осіб, які формували вказані бухгалтерські документи. Крім того, кількість товару, незважаючи на деякі неточності у назві, збігається у всіх цих бухгалтерських документах, а відтак, жодним чином не свідчать про відсутність самої поставки або використання вказаних рейок під час будівництва.

Крім того, суд зауважує, що, перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, необхідно оцінити документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції. Вказана позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року справа №816/1118/17 адміністративне провадження №К/9901/3565/17.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення позову.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову відповідно до платіжних доручень № 10475 від 19.08.2019 та № 12580 від 16.10.2019 на загальну суму 19210,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, ідентифікаційний код 35713283) до Офісу великих платників податків ДПС (вул. Дегтярівська, 11Г, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код 43141471) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 19.09.2019 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (вул. Дегтярівська, 11Г, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код 43141471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, ідентифікаційний код 35713283) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19210 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 грудня 2019 року.

Суддя І.Г.Ясиновський