Справа № 320/6515/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року справа № 320/6515/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивачка) з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі відповідач), - про скасування постанови від 11.11.2019 ВП 60560231 про відкриття виконавчого провадження (далі оскаржувана постанова).

Зміст позовних вимог складає вимога скасувати оскаржувану постанову. Окрім того позивачка просить за наслідками розгляду справи стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500 грн.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка вважає, що оскаржувана постанова була прийнята відповідачем з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження» - за наявності підстав для прийняття державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа без прийняття його виконання. Також позивачка вказує на такі порушення, допущені відповідачем про винесенні оскаржуваної постанови:

- оскаржувана постанова як виконавчий документ не відповідає вимогам законодавства не визначений стягувач та його реквізити, невірно визначено адресу боржника;

- порушений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

- виконавчий документ пред`явлено з порушенням правил підвідомчості виконання.

Також позивачка вказує, що відповідач може не володіти оригіналом оскаржуваної постанови як виконавчого документу.

Також, як підставу для визнання оскаржуваної постанови протиправною, відповідач називає відсутність основного стягнення за рішенням Києво-Святошинського районного суду від 27.11.2009, у зв`язку з яким було нараховано виконавчий збір.

Ухвалою суду від 28.11.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Відповідач проти позову заперечив, подав до суду відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти доводів позивачки в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказує на те, що оскаржувана постанова стосується відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору, який має бути стягнутий з позивачки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та за умов врахування рішень судів у справі №320/285/19.

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

13.05.2010 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №1928366 з виконання виконавчого листа №2-2354/09, виданого 03.03.2010 Києво-Святошинським районним судом Київської області, - про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного банку «Правекс-Банк» 8 415 169 грн. 73 коп. суми заборгованості за кредитним договором, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідач вказує у відзиві, що третім пунктом даної постанови визначено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 841 711, 97 грн. ( 10% суми заборгованості за виконавчим листом). Однак твердження відповідача спростовуються змістом постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №1928366 від 03.03.2010. Натомість зазначений п.3 постанови містить попередження боржника про відповідальність за невиконання рішення: «При невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій». Тобто підставою для стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначив вжиття ним заходів примусового виконання внаслідок встановлення факту добровільного невиконання боржником рішення.

25.11.2014 відповідачем було винесено в межах виконавчого провадження ВП №1928366 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 841711,97 грн. у зв`язку з тим, що боржником (відповідачка в даній справі) не виконано рішення в добровільному порядку в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття провадження.

З п.2 та п.3 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.11.2014 слідує, що така постанова набирає законної сили 25.11.2014, а строк пред`явлення її до виконання 1 (один) рік з дня набрання законної сили. Таким чином строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.11.2014 закінчився 25.11.2015 року.

Відповідачем не надано ніяких пояснень чи виконувалась в який-небудь спосіб постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.11.2014, як не надано і пояснень про наявність об`єктивних підстав невиконання цієї постанови. Відповідач також не вказав на те, що строк пред`явлення до виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.11.2014 був продовжений чи поновлений у передбаченому чинним законодавством порядку.

30.06.2017 Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено в межах того ж виконавчого провадження ВП №1928366 постанову про стягнення виконавчого збору. В даній постанові не було зазначено ніяких відомостей щодо виконання постанови від 25.11.2014 чи її скасування. Натомість вказано, що державним виконавцем постановлено стягнути виконавчий збір у розмірі 841711,97 грн. При цьому постановою від 30.06.2017 встановлено вже новий строк для пред`явлення до примусового виконання 3 місяці з моменту винесення. Тобто строк виконання зазначеної постанови сплинув, з врахуванням вихідних днів 02.10.2017 року.

При цьому відповідач ніяким чином не надав пояснення суду щодо повторного винесення постанови про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження. Зважаючи на преклюзивний характер строку на виконання, визначеного постановою про стягнення виконавчого збору від 25.11.2014, та за відсутності інших пояснень від відповідача по справі, суд висновує, що постанова з аналогічним змістом виконавчих дій від 30.06.2017 була винесена з метою обходу норми ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Так відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Окрім того, 30.06.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП №1928366 у зв`язку з заявою представника стягувача та без виконання. Цією постановою було вирішено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження вивести в окремі виконавчі провадження. При цьому відповідачем не було зазначено дат чи інших реквізитів постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

05.07.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №54236293. Виконавчим документом в цій постанові зазначена постанова №1928366 видана 30.06.2017 про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 841710, 97 грн.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі №320/285/19 визнано незаконною та скасовано зазначену вище постанову від 30.06.2017 ВП №1928366 про стягнення із позивачки виконавчого збору.

З зазначеної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду слідує:

«Незважаючи на наявність у межах виконавчого провадження №19208366 постанови від 25.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 841 711,97 грн. (а.с. 18), відповідачем 30.06.2017 року було вдруге стягнуто з боржника виконавчий збір у такому ж розмірі (а.с.21).

Так, колегія суддів наголошує, що саме постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Шемет О.В. від 25.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 841 711,97 грн. (а.с. 18) підлягала виконанню у порядку, встановленому Законом №1404.

В той же час, з огляду на вищевикладене, правові підстави для повторного винесення постанови про стягнення з боржника судового збору у відповідача були відсутні».

При цьому питання щодо застосування строку виконання постанови від 25.11.2014 року судами у справі №320/285/19 не вирішувалось.

На підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі №320/285/19 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак ухвалою від 11.06.2018 у справі №2-2354/09 (провадження №6/369/137/18) Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив видати дублікат виконавчого листа №2-2354/2009 про стягнення солідарно на користь АКБ «Правекс-Банк» 8 415 169 грн. 73 коп. суми заборгованості за кредитним договором.

На підставі дублікату виконавчого листа, виданого 23.11.2018 на виконання вищезазначеної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Кучеренко А.І. 09.09.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59989289.

Витягу з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження від 13.11.2019 слідує, що 11.11.2019 відповідачем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП 60560231.

З зазначеної постанови про відкриття виконавчого від 11.11.2019 ВП 60560231 слідує, що виконавчим документом у цьому провадженні є постанова №1928366 від 25.11.2014 про стягнення виконавчого збору у розмірі 841 711, 97 грн.

В матеріалах справи відсутні пояснення відповідача з приводу того, чи було поновлено чи продовжено строк на виконання постанова №1928366 від 25.11.2014 про стягнення виконавчого збору у розмірі 841 711, 97 грн., який як було встановлено судом сплинув 02.10.2017.

У зв`язку з зазначеним суд приходить до висновку, що відповідачем було винесено оскаржувану постанову поза межами строку пред`явлення до виконання постанови №1928366 від 25.11.2014 про стягнення виконавчого збору як виконавчого документа.

Щодо постанови №1928366 від 25.11.2014 про стягнення виконавчого збору як виконавчого документа відповідач є стягувачем, що слідує зі змісту цієї постанови та постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 ВП 60560231. Тому щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу суд застосовує норму ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», - стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Однак відповідач не надав докази дотримання порядку поновлення пропущеного строку звернення виконавчого документу до примусового виконання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто постанова №1928366 від 25.11.2014 про стягнення виконавчого збору як виконавчий документ підлягала поверненню і щодо неї не могло бути відкрито виконавче провадження до вирішення питання щодо поновлення строку на виконання в передбаченому законодавством порядку.

Зважаючи на зазначене суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачкою постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2019 ВП 60560231 не відповідає вимогам законодавства в частині належності виконавчого документа, та підлягає скасуванню.

В частині клопотання позивачки про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12500 грн., суд звертає увагу на те, що відповідачем не заперечується даний вид витрат позивача, ні розмір таких витрат щодо його неспіврозмірності справі чи інших підстав. Тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання позивачки щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному заявленому обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11.11.2019 ВП №60560231 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмір 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.