Справа № 340/2951/19
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2951/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через адвоката Любович О.Ю., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі ГУ ПФУ в Кіровоградській області) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона працювала у Кіровоградській обласній психіатричній лікарні на посаді психолога та практичного психолога та у липні 2019 року звільнилася з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Після цього вона 18.07.2019 року звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, на що лише 01.11.2019 року отримала лист №4719/03-03 від 23.10.2019 року, яким її повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я. Позивачка не погоджується з таким рішенням, стверджуючи, що вона має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки посада "практичний психолог", яку вона займала, входить до переліку посад, що надають право на призначення пенсії за вислугу років, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1995 року №909, заробітну плату вона отримувала як медичний працівник, а спеціальний стаж її роботи в психіатричному закладі становить більше 32 років. Позивачка зазначає, що внаслідок зволікання відповідача з призначенням їй пенсії та його неправомірних дій порушено її життєві зв`язки, а їй заподіяно моральні страждання. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Кіровоградській області №4719/03-03 від 23.10.2019 року у призначенні їй пенсії за вислугу років;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувати їй трудовий стаж - роботу у Кіровоградській обласній психіатричній лікарні у період з 03.10.1994 року по 25.09.2006 року, з 08.09.2010 року по 17.07.2019 рік - у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити їй пенсію відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- стягнути з ГУ ПФУ в Кіровоградській області моральну шкоду у розмірі 30000 гривень.

Ухвалою судді від 26.11.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які мотивовані тим, що позивачка не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позаяк у неї відсутній спеціальний стаж роботи на посадах лікаря та середнього медичного персоналу, який передбачений розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. Доводячи правомірність рішення про відмову у призначенні пенсії, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 03.10.1994 року по 25.09.2006 року, з 08.09.2010 року по 17.07.2019 рік працювала в комунальному некомерційному підприємстві "Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради" на посаді психолога та практичного психолога. (а.с. 58 - 61)

У липні 2019 року позивачка, досягнувши 48 років та звільнившись з комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради", звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. Вказана заява з додатками зареєстрована 18.07.2019 року за №5428. (а.с. 51 - 52)

Розглянувши питання про призначення пенсії, відповідач зарахував до загального страхового стажу 32 роки 8 місяців 24 дні та прийняв рішення №62 від 10.10.2019 року, за яким ОСОБА_1 не має права на пенсію. (а.с. 45 - 46)

Листом №4719/03-03 від 23.10.2019 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області (Кропивницький відділ обслуговування громадян №2) повідомило позивачку про прийняте рішення та його підстави, вказавши, що посада психолога не відноситься до переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909. (а.с. 18)

Позивачка, не погодившись з таким рішенням, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невключенням пенсійним органом періоду роботи позивачки у закладі з надання психіатричної допомоги до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Згідно з пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Так, згідно зі статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Згідно зі статтею 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах та встановлено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частин 1, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як установлено судом, заява ОСОБА_1 від 18.07.2019 року про призначення пенсії за вислугу років розглянута відповідачем із порушенням строку, визначеного частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки рішення за нею прийнято лише 10.10.2019 року.

Суд зазначає, що строк розгляду документів про призначення пенсії, установлений частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є строком виконання пенсійним органом своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень суб`єкта владних повноважень і втрату ним правомочності на ухвалення рішень. Тому пропуск цього строку сам по собі не свідчить про протиправність ухваленого рішення. Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 07.12.2018 року у справі №509/4156/15-а.

Оцінюючи правомірність підстав відмови позивачці у призначенні пенсії за вислугу років, суд виходив з того, що необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі - Перелік №909).

У розділі 1 "Освіта" Переліку №909 міститься посада практичного психолога, робота на якій дає право на пенсію за вислугу років, у таких закладах та установах: загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, музичні і художні школи; міжшкільні навчально-виробничі комбінати; дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки; вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, професійно-технічні навчальні заклади; дошкільні навчальні заклади всіх типів.

У розділі 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено, що право на пенсію за вислугу років дає робота у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад).

У статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" наведені такі визначення:

- психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин;

- заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги;

- фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у надані психіатричної допомоги.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385 "Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 року за №893/7181, затверджено зокрема Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я.

Згідно з цим переліком до лікарських посад у закладах охорони здоров`я належить посада "лікар-психолог" за лікарською спеціальністю "медична психологія". Натомість, посади "психолог" чи "практичний психолог", на яких працювала позивачка, в такому переліку відсутні.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, посада "практичний психолог" є педагогічною.

Суд установив, що ОСОБА_1 здобула вищу освіту за спеціальністю "Психологія, практична психологія в галузі народної освіти". (а.с. 64 - 65) Позивачка працювала у спеціалізованому закладі охорони здоров`я на посадах психолога та практичного психолога. На посаді лікаря чи та середнього медичного персоналу, як це передбачено Переліком №909, не працювала.

Галузеві нормативно-правові акти Міністерства охорони здоров`я України та його листи щодо умов праці практичних психологів закладів охорони здоров`я, на які посилалася позивачка у позові, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи на посадах психолога та практичного психолога у закладі охорони здоров`я, оскільки відповідні зміни до Переліку №909 не вносилися.

Посилання позивачки на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 (442/456/17), суд не приймає, оскільки він сформульований щодо інших правовідносин, які виникли у зв`язку з зарахуванням до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років за п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", стажу роботи на посаді педагогічного працівника позашкільного навчального закладу - викладача музичної школи.

Тож відповідач правомірно відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки вона не має спеціального стажу роботи медичного працівника, передбаченого цією нормою.

Оскаржений лист-повідомлення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №4719/03-03 від 23.10.2019 року не є рішенням пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, яке може бути оскаржено у суді як правовий акт індивідуальної дії, тому у задоволенні позову про скасування цієї відмови та зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію за вислугу років слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

За правилами пункту 6 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Оскільки у задоволенні первісної позовної вимоги про визнання протиправним рішення відповідача відмовлено, тому підстави для задоволення похідної позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з того, що ухвалою від 26.11.2019 року позивачці відстрочено сплату судового збору у розмірі 768, 40 грн. до ухвалення рішення у справі. З огляду на відмову у задоволенні позову, вказану суму слід стягнути з позивачки в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 90, 133, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш