Справа № 420/1580/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1580/19
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Дата і місце ухвалення 15.08.2019р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря - Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 року №UА500010/2019/000015/2.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що оплата позивачем за товар здійснювалась на умовах передоплати, що підтверджується виставленим постачальником інвойсом від 22.10.2018 року, платіжними документами на вказану постачальником суму. Апелянт вказує на те, що за умовами договору такі додаткові витрати, як витрати на страхування вантажу, взагалі не були передбачені, оскільки відповідальність за вантаж покладена на перевізника, та не можуть бути покладені у формування розміру митної вартості товару. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував витребувані інспектором митного органу документи та не надав їм належну правову оцінку. Також апелянт вважає, що судом не було досліджено обставин виконання митним органом обов`язку проведення консультацій із декларантом під час вибору методу визначення митної вартості.

Позивач вважає рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів неправомірним, з огляду на те, що товариством було надано всі необхідні документи у підтвердження митної вартості товарів, в тому числі додаткові документи, витребувані інспектором митного органу.

На думку позивача підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стала лише інформація ЄАІС ДФС щодо визначення рівня ціни для кодів товарів, оскільки будь-які розбіжності у наданих документах або факти заявлення декларантом недостовірних відомостей відповідачем встановлені не були.

З огляду на зазначене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» зареєстровано як юридична особа 29.09.2005 року та основним видом діяльності за КВЕД є 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього (основний).

03.11.2017 року між позивачем (Покупцем) та WENLING CHAMPION TRADING LTD, компанією, зареєстрованою в Китаї, (Продавець) було укладено Контракт №LН20171103, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує продукцію згідно Інвойсу (рахунку-фактури).

Згідно п.1.1 контракту №LН20171103 вказаний товар продавець зобов`язується передати у власність Покупця у відповідності до кількості, номенклатури і асортименту, а Покупець зобов`язується прийняти даний товар і оплатити його в порядку і строки, встановлені сторонами даного контракту, згідно Інвойсу (рахунку-фактури), виставленого покупцю.

На підставі укладеного з ТОВ «АКВА`СЕРВІС» договору від 06.08.2016 року №БК/66-2016, ТОВ «Бело Компані» 26 лютого 2019 року, з метою розмитнення товару, що прибув на митну територію України, подало до Одеської митниці ДФС Митну декларацію №UA500010/2019/004559.

У вказаній декларації зазначений Товар 1 (гідроакумулятори зі змінною мембраною (розширювальні баки) з вуглецевої сталі, побутові, для стаціонарного встановлення, призначені для накопичення води та підтримки тиску у системах водопостачання, із запчастинами, товщиною стінки 0,9 мм: VT2L Вертикальний бак 800 шт., VT5L Вертикальний бак 404 шт., VT5L Вертикальний бак 300 шт., VT12L Вертикальний бак 106 шт., VT19L Вертикальний бак 100 шт., FT6L 6L FLAT TANK 296 шт., FT8L 8L FLAT TANK 400 шт., загальна кількість: 2706 шт., торгівельна марка: нема даних, Виробник WENDING SILMET MECHSNIC CO., LTD, Країна виробника Китай (СN), місць 1946СТ/1946. Код товару 84798997) і Товар 2 (фланці з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, побутового призначення: G1 Фланець для гідроакумулятора 24L600 шт. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: WENDING SILMET MECHSNIC CO., LTD, Країна виробника Китай (СN), мість 12 ст/12, код товару 73072100) та їх загальна митна вартість у гривневому еквіваленті станом на 26 лютого 2019 року в розмірі 33568646 грн., визначена відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товарів

У підтвердження митної вартості товару позивач разом із митною декларацією подав: пакувальний лист №б/н від 22.10.2018 року; рахунок-проформу №LN20181022 від 22.10.2018 року; рахунок-фактуру (інвойс) №LN20181022 від 22.10.2018 року; коносамент WMS19011471B від 19.01.2019 року; навантажувальний документ №556 від 26.02.2019 року; сертифікат про походження товару №19С3326А4001/00005 від 18.01.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №13 від 13.12.2018 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №220726 від 15.02.2016 року; каталог виробника товару №б/н від 03.11.2017 року; прейскурант (прас-лист) виробника товару від 05.10.2018 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № LN20171103 від 03.11.2017 року; договір про надання послуг митного брокера №БК/66-16 від 16.08.2016 року, договір (контракт) про перевезення №16468 від 28.01.2019 року; копію митної декларації країни відправлення №19776582 від 16.01.2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками розгляду даних документів, Одеською митницею ДФС, через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями, на підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 3) висновків про якісні та вартісні характеристика товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів

У відповідь на вказане повідомлення, декларантом позивача ТОВ «Бело Компані» на адресу митниці було надіслано лист вих. №280219 від 28.02.2019 року, в якому надано пояснення щодо повідомлених інспектором обставин та до яких було додано: виписку з бухгалтерської документації, прас-лист виробника, переклад митної декларації країни відправника, висновок про вартість характеристики товару (а.с.37-41, 160-164).

За наслідками розгляду поданих позивачем документів, 01.03.2019 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500010/2019/000015/2.

У рішенні про коригування митної вартості, відповідач зазначив, що за результатом опрацювання поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у поданій до митного оформлення довідці про транспортні витрати від 15.02.2019 року № 220726 не міститься інформація щодо страхування вантажу;

2) у копії митної декларації країни відправлення від 16.01.2019 року № 19776582 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється та відсутні умови поставки;

3) у митній декларації відправлення від 16.01.2019 року № 19776582 зазначено лише один код товару ), в той час, як в ЕМД, наданій до митного оформлення, товар класифікується за трьома кодами , , );

4) в прайс-листі виробника товару не зазначено, на який період часу дійсна дана цінова пропозиція.

Також у рішенні зазначено, що на вимогу інспектора надати додаткові документи, декларантом надано деякі додаткові документи та листом повідомлено, що інші документи надаватися не будуть.

Проаналізувавши додатково надані документи Одеська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості товарів за ціною угоди з огляду на не підтвердження додатковими та поданими разом з декларацією документами складових числових значень митної вартості. Так, надана додатково цінова довідка ґрунтується виключно на документах митного оформлення та не містить за своїм змістом зовнішньої цінової інформації, яку об`єктивно можна перевірити. Крім того, для підтвердження митної вартості товарів було надано довідку, що підтверджувала вартість транспортування №220726 від 15.02.2019 року. Згідно наданої довідки вартість перевезення одного 40 футового контейнера з порту Нінгбо до порту Одеса складає 9275,20 гри. За наявною інформацією, що доведена до митниць листом Посольства України в КНР від 17.01.2019 року №6156/16-200-81 (вх.ДФС 2581/5), вартість перевезення одного 40 футового контейнера з Китаю до України в середньому коштує 2500-300 дол.США. За таких обставин митниця вважає неможливим застосувати метод визначення митної вартості товарів: за ціною угоди. Крім того, заявлена митна вартість товарів є нижчою за найнижчу межу митних оформлень згідно ЄАІС ДФС за останній час, як максимально наближений до часу заявлення товарів до митного оформлення. В рішенні вказано, що у фіскального органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними товарами, однак наявна інформація про визнану митницею митну вартість подібних (аналогічних) товарів, тому відповідно до ст. 59, 60 МКУ можливо застосувати метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарів. Також зазначено, що між фіскальним органом та декларантом було проведено письмову консультацію стосовно обрання методу визначення митної вартості. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим: по товару №1 МД № UA 500090/2019/2839 від 28.02.2019 року, № UA 500020/2019/2045 від 23.02.2019року -1,81 дол.США за кг нетто, по товару №2 - МД№ UA 500010/2019/2334 від 01.02.2019 року -2,17 дол.США за кг нетто.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару, позивач оскаржив його до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари і зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. При цьому, на думку суду першої інстанції, додатково наданими позивачем документами, не спростовано розбіжності, які виявлені митницею під час перевірки документів, які подані разом з митною декларацією з наступних причин. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів наведений в ч.2 цієї статті.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Статтею 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до положень ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Стаття 57 МК України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 ст.58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.4 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Відповідно до положень ст.60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Отже, з наведених норм вбачається, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

Також, наведеними нормами передбачено, що витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою відповідача, у зв`язку із встановленням, нібито, розбіжностей у поданих ТОВ «АКВА`СЕРВІС» документах, були витребувані додаткові документи, зокрема: виписки з банківської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Витребувані відповідачем документи були надані декларантом до митного органу, що підтверджується копією листа від 28.02.2019 року.

Однак, незважаючи на зазначене, в рішенні про коригування митної вартості зазначено про подання декларантом деяких витребуваних документів, що не відповідає дійсності.

В свою чергу, в ході розгляду справи встановлено, що на підтвердження числового значення складових митної вартості товарів позивачем були надані:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № LN20171103 від 03.11.2017 року;

- пакувальний лист №б/н від 22.10.2018 року;

- рахунок-проформа, в якому вказано вартість товару - 9695 дол. США;

- рахунок-фактура (інвойс) №LN20181022 від 22.10.2018 року, в якому вказано відкориговану вартість товару - 9 705,74 дол. США;

- коносамент WMS19011471B від 19.01.2019 року;

- навантажувальний документ №556 від 26.02.2019 року;

- сертифікат про походження товару №19С3326А4001/00005 від 18.01.2019 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №13 від 13.12.2018 року про сплату на рахунок продавця 9695 дол. США;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідку про транспортні витрати №220726 від 15.02.2016 року, надану ТОВ "Юні-Ламан Шиппінг", згідно якої вартість перевезення морського перевезення вантажу в контейнері, який слідував за маршрутом FOB порт Ningbo (China) до митного кордону України (порт Одеса) склала 9275,20 грн.;

- каталог виробника товару №б/н від 03.11.2017 року;

- прейскурант (прас-лист) виробника товару від 05.10.2018 року;

- договір (контракт) про перевезення №16468 від 28.01.2019 року;

- копію митної декларації країни відправлення №19776582 від 16.01.2019 року.

Першим пунктом, на який посилався митний орган в обґрунтування того, що документи не містять всіх необхідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, є відсутність інформації щодо страхування товару.

Згідно п. 4.4 контракту №LН20171103, умови поставки FOB-NINGBO в редакції INCONKOTERMS-2000.

Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) визначено, що умови поставки FOB (Free on Board) франко борт означає, що продавець виконав своє зобов`язання з поставки у момент переходу товару через поручні судна у порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту.

Таким чином, згідно вказаного в контракті базису поставки FOB вартість страхування не включена у вартість товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, однак лише у разі якщо страхування здійснювалося.

Таким чином, коли окреме страхування не здійснювалось, відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.

В даному випадку представником позивача пояснено, що страхування товару не здійснювалось, у зв`язку з чим відповідні документи і не були надані позивачем до митного органу. При цьому, в листі від 28.02.2019 року, направленому ТОВ «АКВА`СЕРВІС» у відповідь на повідомлення інспектора митного органу, товариство посилалось на те, що у підтвердження витрат на транспортування товару була надана довідка про транспортні витрати від 15.02.2019 року № 220726, яка не містить інформації щодо страхування товару

З наданого договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 28.01.2019 року № 16468 вбачається, що експедитор наділений повноваженнями за дорученням та за рахунок Клієнта здійснювати страхування вантажу, однак, вказане є правом експедитора.

У наданій ТОВ "Юні-Ламан Шиппінг", яке здійснювало транспортно-експедиторське обслуговування вантажів позивача, довідці про транспортні витрати вказано вартість саме перевезення вантажу. Відомості щодо страхування товарів або наявність інших витрат не вказувалось у зв`язку з не здійсненням такого страхування.

З огляду на зазначене, посилання митного органу на відсутність документів, що підтверджують страхування вантажу, як на обґрунтованість своїх рішень та дій, є необґрунтованим.

Крім того, в обґрунтування наявності розбіжностей у поданих документах та всіх відомостей , що підтверджують числові значення складових митної вартості, митний орган посилався на те, що у копії митної декларації країни відправлення від 16.01.2019 року № 19776582 не зазначені реквізити зовнішньоекономічного договору (контракту) та/або інвойсу, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів, що оцінюється та відсутні умови поставки, а також на те, що в ній зазначено лише один код товару ), в той час, як в ЕМД, наданій до митного оформлення, товар класифікується за трьома кодами , , ).

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що у частині 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, які саме документи є документами, що підтверджують митну вартість товарів. При цьому, до вказаних документів не віднесено декларацію країни відправлення.

Митним кодексом визначено, що саме у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, в тому числі і декларацію країни відправлення. Таким чином, вказана декларація є додатковим документом, а тому виявлені у ній певні недоліки не є підставою вважати, що позивачем не підтверджено належним чином числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Це ж саме стосується і посилань митного органу на відсутність у прайс-листі виробника товару інформації стосовно того, на який період часу дійсна дана цінова пропозиція, оскільки прайс-лист не відноситься до основних документів, якими підтверджується митна вартість товарів, а є додатковим документом, який може бути підтвердженням певних складових митної вартості товару.

При цьому, колегія суддів взагалі вважає вказані посилання митного органу на недоліки прайс-листа неспроможними, з огляду на те, що у наданій копії експортного прайс-листа вказано дати, протягом яких дійсні ціни на товар, що у ньому вказані, а саме, зазначено: 05/10/2018-05/04/2019 (т. 1 а.с. 59).

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник митного органу не зміг пояснити, яким чином вказані у пунктах 2, 3 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів недоліки декларації країни відправлення вплинули на визначення складових митної вартості товарів.

Слід зазначити, що у підтвердження числового визначення митної вартості товарів позивачем були надані транспортні документи, інвойс та інші документи, які містять достатню інформацію про товари та їх вартість. Будь-яких зауважень щодо документів, які згідно ч. 3 ст. 53 МК України підтверджують митну вартість товарів митним органом не висловлено.

В своєму рішенні суд першої інстанції посилався на те, що проформа-інвойс не є документом на підставі якого здійснюється оплата за товар, а з боку позивача ані до митного органу, ні до суду протягом усього строку розгляду даної адміністративної справи не надано доказів спати за товар, згідно комерційного інвойсу, а саме: у розмірі 9705,54 дол.США.

З огляду на зазначене, однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, стало те, що ТОВ «АКВА`СЕРВІС» при митному оформленні товарів з (МД) №UА500010/2019/004559 від 26.02.2019 року не надало доказів на підтвердження сплати (повної сплати) за товар, який придбано у WENLING CHAMPION TRADING LTD згідно з комерційного Інвойсу (рахунку-фактури) №LN20181022 від 22.10.2018 року, а тому

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить посилань на такі підстави, тобто вказані обставини не лягли в основу прийняття митним органом оскаржуваного рішення.

Будь-яких зауважень, які б стосувались не підтвердження декларантом оплати товару митним органом, за наслідком розгляду поданих документів, в тому числі і банківських платіжних документів, не висувалось.

З огляду на вказане, суд першої інстанції не міг надавати правову оцінку вказаним обставинам, оскільки адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку саме тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення або виявлені судом.

Суд першої інстанції в даному випадку перебрав на себе функції державного органу з перевірки документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, що є неприпустимим.

Однак, при цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем для митного оформлення товарів, у підтвердження заявленої митної вартості, були надані, в тому числі, платіжні документи: платіжне доручення № 13 (#16) від 13.12.2018 року на суму 9695 грн. та платіжне доручення в іноземній валюті від 13.12.2018 року.

При цьому, слід зазначити, що первинним бухгалтерським документом, яким фіксується господарська операція, є саме платіжне доручення.

Також у підтвердження оплати товару позивачем була надана до митного органу бухгалтерська виписка по взаєморозрахункам з контрагентом-нерезидентом станом на 28.02.2019 року, згідно якої товариством було сплачено контрагенту 9695 грн. дол. США.

Таким чином, позивачем дотримано вимоги ч. 2 ст. 53 МК України та надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

В оскаржуваному рішенні митний орган також посилався на те, що у підтвердження митної вартості товарів позивачем було надано довідку, що підтверджувала вартість транспортування № 220726 від 15.02.2019 року, згідно якої вартість перевезення одного 40 футового контейнеру з порту Нінгбо до порту Одеса складає 9275,2 грн., тоді як за наявною інформацією, що доведена до митниць листом Посольства України в КНР від 17.01.2019 року № 6156/16-200-81, вартість перевезення одного 40-футового контейнера з Китаю до України в середньому коштує 2500-3000 дол. США.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п. 6. ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, обов`язково додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують вартість транспортування є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем при митному оформленні товарів були надані: договір про перевезення від 28.01.2019 року № 16468, довідку ТОВ "Юні-Ламан Шиппінг" про транспортні витрати №220726 від 15.02.2016 року, коносамент WMS19011471B від 19.01.2019 року.

Таким чином, витрати на транспортування, включені позивачем до заявленої ним митної вартості, підтверджені документами, які надавалися під час митного оформлення товару.

В свою чергу, посилання митного органу на інформацію, яка доведена до митниць листом Посольства України в КНР від 17.01.2019 року № 6156/16-200-81 про те, що вартість перевезення одного 40-футового контейнера з Китаю до України в середньому коштує 2500-3000 дол. США не є беззаперечною підставою для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів, з огляду на те, що у кожної транспортно-експедиторської компанії існує своя цінова політика. При цьому, за змістом статей 627 та 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

З огляду на те, що відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 року №UА500010/2019/000015/2 є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 77 від 13.03.2019 року. При зверненні до суду апеляційної інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 227 від 16.10.2019 року на суму 636 грн., № 228 від 16.10.2019 року на суму 238,50 грн. та № 234 від 21.10.2019 року на суму 2007 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 4802,50 грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або матеріального права.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі ст.317 КАС України, з прийняттям нового судового рішення.

Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС щодо коригування митної вартості товарів від 01.03.2019 року №UА500010/2019/000015/2.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА`СЕРВІС» (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 33, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а, ) сплачений судовий збір у сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук