Справа № 640/15604/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 грудня 2019 року

Київ

справа №640/15604/19

адміністративне провадження №К/9901/35684/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада у справі № 640/15604/19 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві залишено без руху.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року у справі № 640/15604/19 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не виконано вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Так, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року відмовлено. У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про звільнення судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року залишено без руху.

Надано скаржнику строк для усунення визначених у вказаній ухвалі недоліків шляхом подання обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності та оригіналу документу про сплату судового збору у визначеному судом розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що фінансується виключно з Державного бюджету України та у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень та коштів на рахунках скаржника станом на момент подання апеляційної скарги позбавлена можливості сплатити судовий збір. Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу було подано з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження. В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач вказував, що ним вчинялись активні дії спрямовані на забезпечення сплати судового збору. Отже, вважають, що зазначений строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Крім того, приписи пункту 1 частини 2 статті 295 КАС України визначають, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідує, що надаючи оцінку клопотанню апелянту про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

В той же час, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертала увагу, що апелянт обґрунтовує пропуск строку на апеляційне оскарження необхідністю сплатити судовий збір, що потребує тривалого часу, однак при подачі відповідної апеляційної скарги судовий збір так і не було сплачено.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані апелянтом причини пропуску не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відтак, апелянтом не зазначено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та не подано доказів їх поважності, необґрунтовано наявності обставин, які перешкоджали подати апеляційну скаргу у встановлений законом період.

З огляду на те, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для поновлення пропущеного апелянтом строку..

Крім того, апелянтом на виконання ухвали апеляційного суду не надано оригіналу документу (квитанції) про сплату судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку в розмірі 1921 грн.

Таким чином, вимоги суду, викладені в ухвалі суду апеляційної інстанції від 11 жовтня 2019 року, не були виконані в повному обсязі.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року у справі № 640/15604/19 відмовлено.

Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав не усунення недоліків апеляційної скарги, вірно застосував положення пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині 3 статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада у справі № 640/15604/19 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду