Справа № 200/10847/19-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 р. Справа№200/10847/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

секретаря Сєдих В.В.,

за участю:

представник позивача Воскобойнікова Д.Є.,

представника відповідача Вовченка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу №200/10847/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ларисса до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Ларисса звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області із позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено фактичну перевірку автогаззаправки ТОВ «Ларисса», за наслідками якої складено акт перевірки від 20 травня 2019 року № 139/05/99/14/05/34064381. На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2019 року №. Вважає, що податкове повідомлення-рішення від 10 червня 2019 року № підлягає скасуванню, оскільки не відповідає законодавству/а.с.5-9/.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідно до п. 4.2 Положення в редакції чинній до 05 січня 2018 року усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі. Відповідно до п. 11 р. ІІ Положення № 148 у редакції діючій до 14.02.2019 та з 15.02.2019 оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).

Ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами та доповненнями, передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Враховуючи вищевикладене ГУ ДФС у Донецькій області вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 10 червня 2019 року № прийнято з урахуванням діючого законодавства.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги той факт, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі/а.с.48-81/.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі/а.с.1/.

11 вересня 2019 року позивачем змінено підстави позовної заяви /а.с.19-37/.

Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року прийнято заяву про зміну підстав позову від 11 вересня 2019 року /а.с. 38/.

20 вересня 2019 року відповідачем, через відділ діловодства та документообігу суду надано відзив на позов /а.с.48-81/.

Розпорядженням керівника апарату суду від 7 жовтня 2019 року №424 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №200/10/47/19-а /а.с.84/.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №200/10847/19-а передана на розгляд судді Зеленова А.С./а.с.85/.

21 жовтня 2019 року представником позивача, у судовому засіданні надано відповідь на відзив /а.с.96-97/.

11 листопада 2019 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 грудня 2019 року.

02 грудня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву до 9 грудня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та поясненнях. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ЛАРИСА зареєстровано в якості юридичної особи за адресою: вул. Соснова, 15, м. Лиман, 84401, , платника податку на додану вартість, у Головному управлінні ДФС України в Донецькій області.

Відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області, є органом державної влади. Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Головним управління ДФС у Донецькій області на підставі наказу від 10 травня 2019 року №839 згідно до пп. 191.1.4, 191.1.19 та 191.1.20 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАРИСА ().

За наслідками якої, Головним управлінням ДФС у Донецькій області складено Акт №139/05/99/14/05/34064381 від 20 травня 2019 року. Актом перевірки №139/05/99/14/05/34064381 від 20 травня 2019 року встановлено порушення податкового законодавства, а саме:

- п. 2.6 Положення ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320) /а.с.25/.

10 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки №139/05/99/14/05/34064381 від 20 травня 2019 року, за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАРИСА п. 2.6 Положення ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320), було прийнято податкове повідомлення-рішення:

- №, форми «С», яким ТОВ ЛАРИСА застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 261294,85грн/а.с.13/.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 10 червня 2019 року № звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, виходячи з наступного.

Так, суд не погоджується із, що у будь-якому разі прийняте ГУ ДФС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення від 10.06.2019 року № підлягає скасуванню, оскільки на теперішній час не відповідає законодавству, тому що прийняте на підставі акту, який втратив чинність протягом часу оскарження.

20 червня Президент Указом №418/2019 визнав такими, що втратили чинність, 53 Укази Президента, видані з 1994 по 2001 рік. Серед скасованих документів також Указ Президента України від 12.06.1995 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

На думку позивача, скасування Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» несе автоматичне скасування спірного податкового рішення.

Дійсно, Конституцією України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Проте, в даному випадку скасування Президентом України 20 червня 2019 року Указу Президента України на підставі якого позивача притягнуто до відповідальності не тягне автоматичне скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Оскільки фактична перевірка проведена за період з 01 липня 2017 року по 23 травня 2019 року, а податкове повідомлення-рішення № прийнято 10 чернвя 2019 року, тобто до скасування Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про порушення позивачем п порушення п. 2.6 Положення ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 оприбуткована уся готівка, яка надійшла до каси за період з

25 вересня 2017 року по 29 грудня 2017 року на загальну суму 35883,95 грн/а.с.22-25/.

Так, в додатку №1 до акту фактичної перевірки ТОВ «Ларисса» за період з 01.01.2017 року по 20.05.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області зазначено, що :

при перевірці книг обліку розрахункових операцій №р/4 останній запис на №72,73, у розділі 2.Облік руху готівки та сум розрахунків, здійснено 22.12.2017 року, таким чином у книзі обліку розрахункових операцій №р/4 не оприбутковані готівкові кошти:

за 23.12.2017 на загальну суму 7227, 28 грн., на підставі фіскальних звітних чеків №0722 роздрукованого 23.12.201 7 о 23:1 7 годині;

за 24.12.2017 на загальну суму 2537,87 грн., на підставі фіскальних звітних чеків №0723 роздрукованого 24.12.2017 о 23:48 годині;

за 25.12.2017 на загальну суму 2723,54 грн., на підставі фіскальних звітних чеків №0724 роздрукованого 25.1 2.2017 року о 23:24 годині;

за 26.12.2017 на загальну суму 6777,46 грн., на підставі фіскальних звітних чеків № 0722 роздрукованого 26.12.2017 о 23:77 годині;

Облік готівкових коштів одержаних за результатами проведення готівкових розрахунків 27.12.2017 в сумі 2178,76 грн., (фіскальний звітний чек Z-звіт №0726 роздрукований 27.12.2017 о 23:53 годині) та 28.12.2017 в сумі 2777,79 грн., (фіскальний звітний чек Z-звіт №0727 роздрукований 28.12.2017 о 23:46 годині) здійснений у книзі обліку розрахункових операцій №р/5, яка була зареєстрована у Слов`янській ОДНІ ГУ ДФС у Донецькій обл. (Лиманське відділення) 29.12.2017, тобто у день їх фактичних надходжень 27.12.2017 та 28.12.2017 готівкові кошти у повній сумі не оприбутковані (у книзі обліку розрахункових операцій №/4 був здійснений останній запис 22.12.2017). Тобто, в порушення пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, із змінами та доповненнями, готівкові кошти не оприбутковані (у день одержання готівкових коштів) 27.12.2017 у книзі обліку розрахункових операцій в сумі 2178,76 грн., на підставі фіскального звітного чеку №0726 роздрукованого 27.12.2017 о 23:53 годині та 28.12.2017 в сумі 2777,79 грн., на підставі фіскального звітного чеку №0727 роздрукованого 28.12.201 7 о 22:46».

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, з таких підстав.

Відповідно до п. 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320) із змінами та доповненнями (далі - Положення №637) в редакції чинній до 05.01.2018, оприбуткування готівки-проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 Положення №637 в редакції чинній до 05.01.2018 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 4.2 Положення в редакції чинній до 05.01.2018 усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Відповідно до п. 11 р. ІІ Положення № 148 у редакції діючій до 14.02.2019 та з 15.02.2019 оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, а також у касах фізичних осіб - підприємців, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та/або КОРО без ведення касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень на підставі даних розрахункових документів шляхом формування та друку фіскальних звітних чеків і їх підклеювання до відповідних сторінок КОРО / занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО.

Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання).

Суд вважає, що відповідач помилково робить висновок, що в даному випадку має місце не оприбуткування готівки.

Як зазначено в додатку № 1 до акту фактичної перевірки ТОВ «Ларисса», Z-звіти були роздруковані вчасно, в день надходження готівки. Всі звітні чеки були підклеєні до книг обліку розрахункових операцій.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, яка зазначається в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі № 826/11045/16, встановлена під час перевірки податковим органом розбіжність між відомостями книги обліку розрахункових операцій та Z-звіту не доводить факт не оприбуткування готівки у касі підприємства.

Тобто в даному випадку та обставина, що працівники ТОВ «Ларисса» не зробили правильних записів в книзі обліку розрахункових операцій, ніяк не впливає на факт оприбуткування готівки, оскільки факт оприбуткування підтверджується вчасною роздруківкою звітних чеків на повну суму в день надходження готівки та тим, що вони підклеєні до книг обліку розрахункових операцій та зберігаються належним чином /а.с.64-80/.

Внаслідок відсутності факту правопорушення, протиправним є застосування штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу 3 статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки " від 12 червня 1995 року № 435/95.

З урахуванням наведеного суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Ларисса до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10 червня 2019 року.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Платіжним дорученням №179 від 5 вересня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАРИСА за подання данного позову сплатило 3919,43грн /а.с.1/

Згідно частини 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛАРИСА за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області 3919,43грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Ларисса (юридична адреса: 84401, Донецька область, м. Лиман, вул. Соснова, буд. 15, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (вул. 130-Таганрозької дивізії,144, м. Маріуполь Донецька область, 87526, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 10 червня 2019 року задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 10 червня 2019 року № форми «С», яким Товариству з обмеженою відповідальністю Ларисса застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у сумі 261294,85грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ларисса за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області судовий збір в розмірі 3919,43грн.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 9 грудня 2019 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов