Справа № 160/12793/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
18 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», у якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 14.03.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Олегівною у виконавчому провадженні №58522253 при примусовому виконанні виконавчого напису №2519, виданого 31.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.
- визнати протиправною та скасувати постанову від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Олегівною у виконавчому провадженні №58522253 при примусовому виконанні виконавчого напису №2519, виданого 31.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Разом з позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить зупинити стягнення по виконавчому провадженню № 58522253 на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., за № 2519 від 31.01.2019 року по стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 20 455,30 грн.
Одночасно з клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 надано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання забезпечення позову та докази на підтвердження зазначеного клопотання, а саме: довідка про доходи головного управління ПФУ у Дніпропетровській області за 2018 - 2019 роки, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 16.09.2019 року № 1600, довідка про неотримання допомоги Управління праці та соціального захисту населення від 12.09.2019 року.
За приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнити позивача від сплати судового збору за подання даного позову, суд з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ «Про судовий збір», а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2 виходить із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.
Враховуючи наведене, суд зробив висновок, що вищенаведені обставини позбавляють позивача можливості сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі у розмірі 576,30 грн у спосіб, визначений Законом України «Про судовий збір» та є достатніми доказами на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, а, відповідно, і достатніми підставами для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову до суду з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
При цьому, суд звертає увагу, що, у даному випадку, така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, суд не встановив, а позивач не надав докази на підтвердження наявності жодної з обставин, передбачених ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.
Факт протиправності, зокрема, оскаржуваної постанови від 14.03.2019 року звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та оскаржуваної постанови про 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження, які є предметом оскарження даної адміністративної справи, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.
У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).
Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає, що заявником не доведено, що у разі незабезпечення позову - це істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Крім того, до заяви про забезпечення позову не надано доказів стягнення з ОСОБА_1 коштів за виконавчим написом № 2519 від 31.01.2019 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
У зв`язку з скороченим терміном розгляду справи даної категорії та забезпечення позову шляхом, яким просить позивач, буде по суті вирішенням спору по суті.
За таких обставин, у суду відсутні обґрунтовані підстави та докази для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі, а тому у її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Звільнити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позовної заяви шляхом зупинення стягнення - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук