Справа № 280/3347/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/3347/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року в адміністративній справі № 280/3347/19 (суддя І інстанції - Сіпака А.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та здійснення пенсійних виплат позивачу за період у з 28.09.2017 по 30.06.2019 у меншому розмірі (що викладено у листі відповідача від 04.01.2019 № 754/ж-1 з додатками про зменшення розміру призначеної відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 808/1293/18 пенсії з 8646,32 грн до 2319,31 грн).

зобов`язати відповідача виплачувати позивачу пенсію за вислугу років в подальшому у розмірі 8646,32 грн.

стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 167413,18 гривень, які безпідставно їй не доплачувались у період з 28.09.2017 по 30.06.2019.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначив, що спірні відносини між сторонами вже вирішені судом у справі № 808/1293/18 та перейшли до стадії виконання судового рішення, преюдиціальність, втручання у дискреційні повноваження ПФУ шляхом самостійного визначення розміру виплат, також зазначив, розмір пенсії позивачки розрахований відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

ОСОБА_1 (далі - позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.09.2017 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя.

На час розгляду справи позивач працює в прокуратурі Запорізької області на посаді прокурора відділу, що підтверджується довідкою Прокуратури Запорізької області від 05.11.2018 за вих.18-453вих-18. Як зазначено у цій довідці заробітна плата ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу станом на 28.09.2017 складала всього 14410 грн. 54 коп. (з урахуванням: основного окладу; вислуги років; інших виплат, які передбачені чинним законодавством) (а.с. 46).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 808/1293/18, яке набрало законної сили, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити і виплачувати позивачці пенсію за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, починаючи з 28.09.2017, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення. (а.с. 14-19).

Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя пенсія позивачці була обчислена та призначена Розпорядженням № 63 від 22.11.2018 з 28.09.2017 відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 у розмірі 60 % від заробітку, зазначеному у довідках прокуратури області, та склала 8 646,32 грн (а.с. 33).

Тим же розпорядженням № 63 з 28.09.2017 позивачці проведено розрахунок розміру виплати пенсії за вислугу років відповідно до ч. 15 ст. 86 Закону України № 1697- VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру" та Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 № 649, починаючи з 28.09.2017, який склав 2319, 31 грн (а.с. 23-24).

Розрахунок заробітної плати позивача від 22.11.2018 здійснено на підставі Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (а.с. 25-26).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року відмовлено за заявою державного виконавця у роз`ясненні рішення суду від 18 червня 2018 року у справі № 808/1293/18. При цьому в ухвалі судом зазначено, що оскільки позивач працює в органах прокуратури України, то, відповідно до приписів ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за № 1697-VІІ, їй має виплачуватись пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На думку позивача, відповідач протиправно зменшив розмір пенсії до суми 2319, 31 грн на підставі Закону України № 1058, замість розміру 8646,32 грн на підставі Закону України «Про прокуратуру», а також протиправно змінив вид пенсії. Зважаючи на це, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 808/1293/18, залишилось не виконаним. Не погодившись із зменшенням розміру пенсії у сумі 2319, 31 грн та виплатою її у неповному розмірі, позивач звернулася до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив нарахування та виплату пенсії не на підставі ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60 % від середньомісячного заробітку), а на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та фактично самостійно визначив новий вид пенсії та зменшив її розмір.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 за № 1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (тут та далі у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом, Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України позивачці визначений розмір пенсії 8646 грн 32 коп., на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та урахуванням висновків у справі № №808/1293/18, що складає 60 % від суми заробітної плати 14410 грн 54 коп. Зазначені обставини не заперечувались сторонами.

Отже з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив нарахування пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, за приписами частини 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1697-VІІ) тимчасово, по 31 грудня 2017 року:

особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п. 13-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Отже, проаналізувавши зазначені вище норми, колегія судів дійшла висновку, що у випадку виплати призначених пенсій особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», обчислення розміру її виплат, повинно здійснюватися у урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто пенсія призначається на підставі Закону України «Про прокуратуру», при цьому не відбувається ні зміна виду пенсії, ні її розміру, як помилкового висновку дійшов суд першої інстанції, а лише унормовується порядок та розмір її виплати через встановлені законом умови для працюючих пенсіонерів.

Як установлено під час судового розгляду та не заперечувалось сторонами позивачка працює на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Прокуратури Запорізької області.

Отже, зважаючи, що позивач, отримуючи пенсію, працює в органах прокуратури України, дія частини 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за № 1697-VІІ в частині виплати пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у цей період поширюється на неї в повному обсязі.

Після звільнення з такої посади їй має бути поновлена виплата пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 за № 1697-VІІ (тобто, у розмірі 8646 грн. 32 коп.).

Суд апеляційної інстанції наголошує, що зазначена умова чітко встановлена абз. 4 частини 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та кореспондується з п. 13-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незастосування до спірних відносин Закону України № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як зазначено вище, п. 13-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", встановлено, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначенні після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Треба зазначити, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» набрав чинності з 1 жовтня 2011 року.

Оскільки пенсія позивачу призначена 28.09.2017, тобто після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», до спірних відносин підлягає також застосуванню Закон України № 1058.

За таких умов апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції помилково не застосований п. 13-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, як зазначалось уже вище, висновок суду першої інстанції щодо протиправної зміни відповідачем виду та розміру пенсії позивача суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи, і спростовуються ними. Так, з наданих суду розрахунків та розпоряджень встановлено, що позивачу призначено і виплачується пенсія саме відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», а не за віком, як помилково вважає позивач і з чим погодився суд першої інстанції. (а.с. 31, 33).

Виплата працюючому пенсіонеру пенсії відповідно до Закону № 1058 є не зменшенням її розміру, а умовою виплати пенсії такому пенсіонеру, оскільки до 1 січня 2018 року пенсія таким пенсіонерам взагалі не виплачувалась.

Положення п. 13-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частини 15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 за № 1697-VІІ є чинними та не визнавалися неконституційним, а тому дії відповідача не можуть бути визнані протиправними. Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Таким чином, оскільки позивач отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та працювала на посаді прокурора, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про прокуратуру», апеляційний суд дійшов висновку, що виплату пенсії позивачу відповідачем правомірно здійснено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обставини внесення змін в законодавство щодо соціально-економічних прав особи були неодноразовим предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Крім того, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання неприйнятною заяви Великоди до України суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися державою, а положення статті 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. (пункти 21, 23).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою; зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія судів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції суперечать матеріалам справи, обставини, що мають значення для справи, не відповідають висновкам суду першої інстанції, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

За таких обставин апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судом при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 280/3347/19 скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання дій протиправними та стягнення коштів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко