Справа № 308/14645/19
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., представника позивача Костів Л.А відповідача ОСОБА_1 , захисника Шевченко В.С., перекладача Трачук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач військова часина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вернувся до Ужгородського міськрайонного суду із адміністративним позовом до громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Позов мотивовано тим, що відповідач о 04 год. 25 хв. 20 грудня 2019 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Чопського прикордонного загону в районі прикордонного знаку №362 на відстані 100 метрів від лінії державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону. Документи, що посвідчують особу відсутні. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, його було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
В позовній заяві вказано, що своїми діями відповідач порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України» відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 204-1 КУпАП.
Позивач зазначає, що про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця або особи без громадянства, разом з тим, первинні заходи щодо встановлення особи затриманого, які були здійснені протягом терміну адміністративного затримання результату не дали.
Відповідач, немає жодних документів, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
З огляду на викладене позивач просить: затримати громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такий задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні проти позову не заперечував, підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Вказав, що документи які посвідчують особу у нього відсутні. Захисник з урахуванням позиції відповідача не заперечив проти задоволення позову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач о 04 год. 25 хв. 20 грудня 2019 року був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Чопського прикордонного загону в районі прикордонного знаку №362 на відстані 100 метрів від лінії державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону.
В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
При затриманні відповідач назвав себе громадянином Польщі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак в подальшому при заповненні анкети-заяви, відповідач повідомив, що він є громадянином Російської Федерації, та що справжнє його ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).
До матеріалів справи позивачем додано протокол від 20.12.2019 року, про уточнення анкетних даних затриманого, так вказано, що 20.12.2019 року під час роботи із затриманим у присутності перекладача російської мови іноземець повідомив про себе установчі дані а саме, громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця або особи без громадянства, разом з тим, первинні заходи щодо встановлення особи затриманого, які були здійснені протягом терміну адміністративного затримання результату не дали.
Відповідач, немає жодних документів, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на території України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами:
Протоколом про адміністративне затримання від 20.12.2019 року та протоколом про уточнення анкетних даних затриманої особи від 20.12.2019 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 20.12.2019 року, ,довідкою від 20.12.2019 року №21/555, та іншими матеріалами.
У відповідача відсутні будь-які документи, що посвідчують особу, підтверджують законність його перебування на територію України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Вказану особу було затримано відповідно до ст. 263 КУпАП. Дії громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію: (Ратифікація від 05.06.2013, підстава - 324-VII): Стаття 2 Передача і приймання громадян держав Сторін 1. Компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуваної Сторони або втратили її громадянство після в`їзду на територію держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або, якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони. 2. У разі потреби компетентні органи держави запитуваної Сторони видають особам, які передаються, документи, необхідні для їхнього в`їзду на територію цієї держави. 3. Перелік документів, на підставі яких визначається наявність в особи громадянства держав однієї з Сторін, міститься у Виконавчому протоколі. Сторони протягом 15 днів з дня підписання Виконавчого протоколу обмінюються дипломатичними каналами зразками таких документів. Надалі кожна Сторона негайно повідомлятиме іншу Сторону дипломатичними каналами про будь-які зміни зазначених документів.
Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.
В ході судового розгляду встановлено, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, з заявою про надання статусу біженця не звертався, тому існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, оскільки в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, а також документів, які б підтверджували законність перебування на території України.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянин Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію задовольнити.
Затримати громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десятиденного строку із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.