Справа № 640/18846/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ЛАЙТ ПРИНТ» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДФС у м. Києві (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ГРІН ЛАЙТ ПРИНТ» (далі - відповідач) в якому просив стягнути з відповідача податковий борг на суму 202701,10 грн., який складається з податку на додану вартість в сумі 131493,10 грн та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 71208,00 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки на суму податкового боргу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.09.2019 адміністративний позов задоволено частково, стягнуто з відповідача податковий борг в сумі 71208,00 грн. з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки на суму податкового боргу. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває на податковому обліку в органах державної фіскальної служби, як платник податків.

В інтегрованій картці платника податку відповідача з податку на додану вартість (а.с. 18-21) на підставі поданих декларацій за квітень (а.с. 31), червень (а.с. 27) та липень (а.с. 25) 2017 року було проведено самостійне нарахування до сплати грошового зобов`язання в розмірі 90854,00 грн.

В той же час, в інтегрованій картці платника податку відповідача з податку на прибуток приватних підприємств (а.с. 22) на підставі поданої декларації за 2016 рік було проведено самостійне нарахування до сплати грошового зобов`язання в розмірі 71208,00 грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за несвоєчасну сплату задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість контролюючим органом відносно відповідача були прийняті податкові повідомлення-рішення: від 15.06.2018 № на суму 16459,80 грн. (а.с. 41) та від 15.06.2018 № на суму 24143,30 грн. (а.с. 43).

Також, стосовно відповідача прийнято рішення № 16085-17 про опис майна у податкову заставу (а.с. 16).

Оскільки податкові зобов`язання товариства з ПДВ та податку на прибуток приватних підприємств відповідачем у встановлені законодавством терміни не сплачені, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки в матеріалах справи міститься податкова вимога із стягнення податкового боргу лише з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 71208,00 грн., відтак, остання стосується предмету доказування лише в цій частині, при цьому, доказів надсилання відповідачеві податкової вимоги на суму податкового боргу з податку на додану вартість позивачем до суду не надано.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України.

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з п. 49.2 ст. 49 ПК України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 46.1 ст.46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 48.1 ст. 48, п. 49.1 ст. 49 цього Кодексу).

В свою чергу п. 46.5 ст. 46 ПК України визначено, що форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, податковим зобов`язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України), а грошовим зобов`язанням платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги встановив, що до позовної заяви додано копію корінця податкової вимоги форми «Ю» від 10.05.2017 № 16085-17 до відповідача на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 09.05.2017 у розмірі 71208,00 грн., у тому числі 71208,00 грн. основного платежу та з коду бюджетної класифікації 11021000 вбачається, що вказаний податковий борг виник у відповідача з податку на прибуток приватних підприємств.

Тобто, податкова вимога від 10.05.2017 №16085-17 стосується предмету доказування лише в тій частині, що відноситься до податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств.

Водночас, доказів надсилання відповідачеві податкової вимоги на суму податкового боргу з податку на додану вартість позивачем до суду не надано.

Апелянт зазначає, що у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається), що передбачено п. 59.5 ст. 59 ПК України.

З приводу зазначеного колегія суддів зазначає наступне.

Зважаючи на пп. 14 п. 1 ст. 39 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14 п. 1 ст. 175 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом; (пп. 14 п. 1 ст. 152 ПК України).

Відповідно до пп. 14 п. 1 ст. 153 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу

Приписами п. 1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п. 3 ст. 59 податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 4 ст. 59 ПК України).

Положеннями п. 5 ст. 59 встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно з п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, податковий орган набуває право на стягнення податкового боргу (в т.ч. і в судовому порядку) лише у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму податкового зобов`язання протягом 60 днів після винесення платнику податків податкової вимоги.

Відповідно до п. 1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення (п. 2 ст. 58 ПК України).

Оскільки у відповідача виник податковий обов`язок обчислити, задекларувати та сплатити суму за кожним податком та збором в порядку і строки, визначені ПК України, останнім були подані податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року в сумі 91187,00 грн. від 17.05.2017, за червень 2017 року в сумі 1533,00 грн. від 12.07.2017, за липень 2017 року в сумі 73,00 грн. від 07.08.2017 та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 71208,00 грн. від 01.03.2017, що узгоджується зі ст. 36 ПК України.

З копії витягу інтегрованої картки платника податків відповідача вбачається податковий борг, тобто, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений п. 1 ст. 57 ПК України строк - 131 493,10 грн. з податку на додану вартість (код класифікації доходів бюджету - 14010100) та 71208, 00 грн. з податку на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету - 11021000).

Оскільки 01.03.2017 відповідачем було подано до контролюючого органу декларацію з податку на прибуток приватних підприємств, в якій самостійно визначено грошове зобов`язання в сумі 71 208, 00 грн, однак у встановлений податковим законодавством строк зазначені зобов`язання не були сплачені, позивачем 10.05.2017 винесено податкову вимогу форми «Ю» № 16085-1, яка отримана відповідачем 24 травня 2017 року (а.с.14), що є свідченням виникнення у відповідача податкового боргу.

Разом з тим, відповідно до приписів чинного законодавства, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, відтак, податковий борг позивача охоплює не лише грошове зобов`язання з одного податку, визначене однією податковою вимогою, а включає інші грошові зобов`язання, які відповідач має сплатити до відповідного бюджету, як податкове зобов`язання з інших податків та обов`язкових платежів та/або штрафна (фінансова) санкція, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства в цілому.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта в частині посилання на п. 5 ст. 59 ПК України в якій зазначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача всієї суми податкового боргу в розмірі 202701,10 грн., який складається з податку на додану вартість в сумі 131493,10 грн та з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 71208,00 грн.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи в частині, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва 16 вересня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ЛАЙТ ПРИНТ» (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 13, кв.(офіс) 25, ) податковий борг в сумі 131493,10 грн (сто тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто три грн 10 коп.) з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки на суму податкового боргу.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва 16 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 19 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма