Справа № 806/1240/16
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа №806/1240/16

адміністративне провадження №К/9901/13552/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр»

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 (головуючий суддя Шуляк Л.А.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 (колегія суддів у складі головуючого судді Кузьменко Л.В., суддів Зарудяної Л.О., Іваненко Т.В.)

у справі №806/1240/16

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирської області

до публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр»

про стягнення коштів.

I. РУХ СПРАВИ

1. Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр», в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 232205,23 грн. за період з липня 2011 року по січень 2013 року та з серпня 2015 року по грудень 2015 року.

2. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016, позов задоволено повністю.

3. У касаційній скарзі ПАТ «Лезниківський кар`єр» із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПАТ "Лезниківський кар`єр" зареєстровано в Управлінні Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирській області як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

5. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" -"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та загального розрахунку Управлінні Пенсійного фонду України в Володарсько-Волинському районі Житомирській області відповідач має заборгованість перед позивачем по відшкодуванню пенсій, призначених на пільгових умовах, в сумі 232205,23 грн. за період з липня 2011 року по січень 2013 року та з серпня 2015 року по грудень 2015 року.

6. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. п. "б" -"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з липня 2011 року по січень 2013 року та з серпня 2015 року по грудень 2015 року відповідачем не оскаржено, вони є чинними.

8. Окремо суди зазначили, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України, не застосовуються.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що заборгованість підприємства за період з липня 2011 року по січень 2013 року самостійно була зменшена позивачем (внаслідок адміністративного оскарження та після судових рішень, якими позовні вимоги Пенсійного органу залишено без розгляду).

10. Щодо заборгованості за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року, то відповідач наголошує на пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

11. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив суд рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

13. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

14. Згідно зі п.п.6.8 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до ПФУ, затвердженої Постановою правління ПФУ від 19.12.2003 року №21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

15. Зазначені норми чинного законодавства передбачають наявність у підприємств обов`язку відшкодовувати Пенсійному органу витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених бувших працівникам таких підприємств.

16. Відповідач під час розгляду справи не заперечував щодо наявності у нього зазначеного обов`язку, проте стверджував, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

17. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Так, Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 у справі № 803/2199/14 та Верховний Суд, зокрема у постановах від 20.03.2018 у справі № 804/18891/14, від 25.05.2018 у справі №809/1756/15, від 26.06.2018 у справі № 804/8277/14 висловив правовий висновок, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої статті 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, яка діяла до 15.12.2017), не застосовуються.

18. Колегія суддів не вбачає необхідності відступати від вказаного висновку, оскільки в даному випадку термін «недоїмка» вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.

19. Таким чином, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах строки звернення до суду, визначені положеннями КАС України, не застосовуються. Твердження відповідача у цій частині - необґрунтовані.

20. Інших доводів, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо наявності підстав для задоволення позову, касаційна скарга не містить.

21. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

22. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

23. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Лезниківський кар`єр» залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №806/1240/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб