Справа № 2а-7683/12/1370
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року

Київ

справа №2а-7683/12/1370

адміністративне провадження №К/9901/12963/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 (головуючий суддя - Гулкевич І.З.., судді - Гавдик З.В., Сасевич О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 (головуючий суддя - Сапіга В.П., судді - Обрізко І.М., Нос С.П.) у справі № 2а-7683/12/1370 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, -

у с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України (далі - ДМС України), Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якій з врахуванням усних уточнень просить суд зобов`язати Львівську митницю ДФС сплатити позивачу заробітну плату за час вимушеного прогулу з 04.12.2012 по 13.06.2013 в сумі 22 289,65 гривень.

На обґрунтування зазначеної заяви зазначив, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 у справі №2а-7683/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.10.2015, задоволено позов ОСОБА_1 до ДМС України, Львівської митниці, визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1562-к від 27.07.2012р. "По особовому складу Львівської митниці" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1 старшого інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Краковець" Львівської митниці; визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці №1065-к від 30.07.2012р; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 31 липня 2012 року; стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31 липня 2012 року по 03 грудня 2012 року в розмірі 20 038,92 грн. Однак, вказане судове рішення в частині поновлення позивача на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Краковець" Львівської митниці виконане лише 14.06.2013 (позивач ознайомився з вказаним наказом), відповідно до наказу ДМС України №944-к від 04.06.2013. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 04.12.2012 по 13.06.2013 в сумі 22 289,65 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Львівської митниці ДФС на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду №2а-7683/12/1370 від 03.12.2012 року в частині його поновлення на посаді за період з 04.12.2012 р. по 13.06.2013 р. в сумі 22289,65 грн. з урахуванням всіх обов`язкових платежів та зборів.

Задовольняючи заяву частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну затримку виконання судового рішення, що підлягало до негайного виконання та в такий спосіб порушив правопорядок і охоронювані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) права позивача, а тому права поновленого судом ОСОБА_1 повинні бути відновлені у передбачений статтею 236 КЗпП України спосіб шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 - без змін.

Апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, погодився з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

Львівська митниця ДФС у квітні 2016 року звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви.

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що правові підстави для стягненню середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі виникають за наявності вини в невиконанні рішення, у тому числі в добровільному порядку. Митниця не могла поновити позивача без відповідного наказу Державної митної служби України (або її правонаступника). Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що вини Львівської митниці ДФС v затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді немає, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог.

Позивачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 у справі №2а-7683/12/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.10.2015, задоволено позов ОСОБА_1 до ДМС України, Львівської митниці, визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1562-к від 27.07.2012р. "По особовому складу Львівської митниці" в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1 старшого інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Краковець" Львівської митниці; визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці №1065-к від 30.07.2012р; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 31 липня 2012 року; стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31 липня 2012 року по 03 грудня 2012 року в розмірі 20 038,92 грн.

03.12.2012 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №2а-7683/12/1370 про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 31.07.2012 р.

Наказом ДМС України №944-к від 04.06.2013 позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста "Краковець" Львівської митниці з 31.07.2012.

З огляду на затримку у виконанні судового рішення, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки при виконанні судового рішення про поновлення позивача на роботі.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Частина 1 статті 129-1 Конституції України: суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частина 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017): постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пункт 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017): негайно виконуються постанови суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частина 7 статті 235 Кодексу законів про працю України: рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України: у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стаття 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження": виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).

Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

При цьому, у пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Враховуючи те, що постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 у справі №2а-7683/12/1370 про поновлення ОСОБА_1 на посаді фактично виконано лише 04.06.2013, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України.

Суд зазначає, що скаржником не наведено жодних аргументів щодо неналежного розрахунку судом суми середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя - доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

О.В. Кашпур