Справа № 240/4845/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2019 року

Київ

справа № 240/4845/19

адміністративне провадження № К/9901/34454/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 240/4845/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2019, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення в частині визначення суми податкового зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості" за період з червня 2018 року по грудень 2018 року на суму 7 567,64 грн. В іншій частині позову відмовлено.

11.12.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції, скасувавши його в частині відмови в задоволені позову. Касаційна скарга обґрунтована протиправністю у повному обсязі винесеного податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобов`язання у розмірі 12973,10 грн.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у загальній сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( 12973, 10 грн < 192100 грн).

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, для визначення справи незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання на те, що ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки сума 5405,46 грн, яку необхідно буде сплатити, є значним фінансовим тягарем для неї, тим більш, що об`єкта оподаткування, на яке податковий орган нарахував податок, фізично не існує. Крім того, розгляд цієї справи здійснено в порядку загального позовного провадження, отже дана справа не є справою незначної складності (малозначною). Зазначає, що вона позбавлена можливості при розгляді іншої справи спростувати обставини встановлені оскарженим судовим рішенням, в силу яких вона повинна сплатити податок на нерухоме майно - будівлю, якої не існує, але про неї ще залишався запис в Державному реєстрі.

Оцінивши ці доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на наявність обставин, передбачених підпунктом "б" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не містять достатніх обґрунтувань, скаржник не зазначає, які саме обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, вона хоче спростувати та при розгляді якої справи, проте позбавлена такої можливості. Тим більш, обставини, зазначені у судових рішеннях, і обставини, які наводяться скаржником у касаційній скарзі, одне одному не суперечать. Касаційна скарга обгрунтована незгодою з висновками судів щодо наявності обов`язку сплатити податок за період до моменту безпосереднього внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності, в той час, як на переконання позивача, такий обов`язок у неї відсутній з моменту знищення нерухомого майна, що відбулося ще у 2015-2016 роках. Отже, ці посилання не можуть сприйматись судом, як виключний випадок, оскільки зводяться до незгоди з висновками судів, а не до наявності випадків можливості касаційного оскарження справи незначної складності, передбачених підпунктом "б" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України .

Та обставина, що справа розглядалась за правилами загального позовного провадження не впливають на належність цієї справи до категорії малозначних і предмет спору у цій справі не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Посилання позивача на наявність обставин, передбачених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, а отже, також не можуть сприйматись судом як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Натомість обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 240/4845/19 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду