Справа № 826/5807/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11 грудня 2019 року № 826/5807/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Донця В.А., суддів Костенка Д.А., Шрамко Ю.Т., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства внутрішніх справ України, Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмета позову та з урахуванням ухвали суду від 11.12.2019 про закриття провадження в адміністративній справі в частині):

визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної служби у місті Києві щодо невиплати компенсації за невикористану чергову відпустку та грошового забезпечення, що виплачується в разі скорочення;

стягнути з Міністерства внутрішніх справ України відшкодування шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Управління патрульної служби у місті Києві щодо виплати коштів, передбачених черговою відпусткою, щодо виплати коштів, передбачених у разі скорочення, щодо виплати коштів передбачених у разі затримки строку в сумі середньомісячного заробітку на момент повного розрахування, щодо компенсації моральної шкоди в сумі 27000,00 грн., щодо повернення грошових витрат, які зазнав позивач у зв`язку із звернення до суду реальні збитки.

Ухвалою суду від 31.05.2016 відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд. На підставі розпорядження керівника апарату та протоколу про автоматизований розподіл справу передано судді Донцю В.А. Ухвалами суду: від 30.10.2017 прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання; від 15.11.2017 витребувано докази; від 24.01.2018 залучено до участі у справі Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (УПС МВС у м. Києві) в якості відповідача; від 11.12.2019 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання наказу про звільнення та довідки про доходи, зобов`язання Управління патрульної служби у місті Києві надати довідку про доходи та роботу відповідної форми, що надається в разі звільнення, на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України судом продовжено розгляд справи у письмовому проваджені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управлінням патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві не проведено з позивачем розрахунку за не використану частину відпустки, не виплачено коштів в разі скорочення, не надано довідки про доходи.

У судовому засіданні позивач позов підтримав.

Представник УПС МВС у м. Києві, Департаменту патрульної поліції проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. представник зазначив, що з позивачем був здійснений розрахунок при звільненні відповідно до довідки УПС МВС у м. Києві від 27.02.2018 №1, обхідний лист ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 до УПС МВС у м. Києві не надходив, а тому підстав для виплати позивачу коштів за не використану відпустку не було.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення МВС України, відповідно до яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Міністерством права інтереси позивача порушено не було, УПС МВС у м. Києві є самостійною юридичною особою.

Дослідивши письмові докази, суд установив.

Наказом УПС МВС у м. Києві від 06.11.2015 №66 о/с рядового міліції ОСОБА_1 інспектора патрульної служби роти №11 батальйону №2 звільнено з служби в міліції згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України "Про національну поліцію України" та відповідно до підпункту "з" пункту 63 (через скорочення штатів) "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ". Згідно з цим наказом позивачу виплачено компенсацію за 16 днів невикористаної відпустки.

Відповідно до довідки про доходи від 01.09.2017 №1600 дохід позивача за жовтень 2015 року склав 6158,91 грн., за листопад 2015 року 1668,40 грн.

Згідно з випискою по картковому рахунку позивача з 01.09.2015 по 01.03.2016 06.11.2015 на рахунок позивача зараховано кошти у сумі 1599,99 грн. з призначенням платежу: "Зарахування заробітної плати за 2 половину серпня 2015 року".

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як убачається з відзиву представника УПС МВС у м. Києві, ОСОБА_1 не вплачено компенсацію за невикористану відпустку, оскільки позивачем не надано, станом на 06.11.2015, до УПС МВС у м. Києві обхідний лист.

Правовою підставою для невиплати позивачу компенсації за невикористану відпустку зазначено пункт 3.5 наказу Департаменту патрульної служби від 04.07.2015 №1 "Про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку в Департаменті патрульної служби МВС на 2015 рік". За твердженням представника відповідача наведеним положенням наказу передбачалось, що підставою для своєчасного та повного розрахунку при звільненні необхідно надати до УФЗ обхідний лист для здійснення перевірки (списання або переміщення на іншу посаду матеріально відповідальну особу), а також залишити позначку (відмітку) про відсутність заборгованості за вищевказаною особою. Завірену копію наказу суду не надано.

На думку суду, наведений правовий акт не може підставою для невиплати позивачу всіх сум, які мали бути виплачені при звільненні. Встановлення внутрішніх процедур, які передують звільненню не можуть звужувати право особи, гарантоване законом, у даному випадку КЗпП України.

У наказі про звільнення від 06.11.2015 №66 о/с не вказано суми компенсації невикористаної відпустки, не надано відповідного розрахунку відповідачем.

Згідно з пунктом 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

З наданої позивачем копії трудової книжки вбачається, що позивач проходив службу з 20.04.2015 (наказ ГУ МВС в м. Києві від 29.04.2015). Представником УПС МВС у м. Києві надано довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 27.02.2018 №1 (а.с. 188), відповідно до якої, за твердженням представника відповідача, з позивачем був здійснений розрахунок при звільненні. Зі змісту довідки від 27.02.2018 №1 убачається, що позивачу нараховано в 2015 році: за вересень 14232,16 грн.; жовтень 6158,91 грн.; листопад 1668,40 грн. У матеріалах судової справи міститься довідка УПС МВС у м. Києві від 01.09.2017 (а.с. 94), в якій зафіксовані аналогічні виплати за жовтень-листопад, відсутність виплат у липні-серпні 2015 року, а також зазначено, що середньоденний заробіток становив 248,20 грн.

Період затримки виплати компенсації невикористаної відпустки з 07.11.2015 (перший день, за днем звільнення) по 11.12.2019 (ухвалення рішення суду). Враховуючи пропорційність невиплаченої суми, на користь позивача підлягає стягненню 10 відсотків від суми вимушеного прогулу (371307,20 грн.), що становить 37130,72 грн. з УПС МВС у м. Києві. Крім того, оскільки судом встановлено, що компенсація за невикористану відпустку позиву виплачена не була, то з УПС МВС у м. Києві слід стягнути 3971,20 грн. компенсації за 16 днів невикористаної відпустки. Відповідно є обґрунтованою вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати вказаної компенсації

Позивачем заявлено вимогу про стягнення виплати коштів, передбачених у разі скорочення. У позовній заяві, заяві про зміну предмета позову позивачем не наведено правових підстав для виплати такої суми.

Розділом XXXVI (виплата військовослужбовцям грошового забезпечення в разі звільнення з військової служби або переміщення) "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам", затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України 04.07.2014 №638, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.07.2014 за №849/25626 (у редакції чинній на день звільнення) не передбачено виплату грошового забезпечення в разі звільнення внаслідок скорочення штатів. Пунктами 36.3, 36.4, 36.6 Інструкції врегульовано особливості компенсації відпустки в разі звільнення за скороченням.

Пунктом 30.1 Інструкції встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Отже, наведена норма стосується осіб, які перебувають в розпорядженні, водночас щодо позивача така обставина не встановлена.

З огляду на викладене, вимога про стягнення виплати коштів, передбачених у разі скорочення задоволенню не підлягає.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди розмірі 27000,00 грн. За твердженням позивача, моральна шкода полягає у неодноразовому зверненні щодо невиплати всіх належних сум, істотна зміна умов життя пов`язаних з судовим представництвом самого себе, інтелектуального навантаженням з приводу написання позову. На думку суду, наведені обставини не є свідченням моральних страждань. Крім того, позивачем не наведено хоча б приблизного розрахунку моральної шкоди. Відтак вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо строку звернення до суду, то судом визнано поважними причини пропущення тримісячного строку щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у виплаті всіх належних сум, оскільки позивач звертався до суду за правилами цивільного судочинства. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 22.03.2016 справа 369/2530/16-ц відмовлено у відкритті провадження у справі. До адміністративного суду позивач звернувся 08.04.2019.

Позивач просить стягнути на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи, На підтвердження понесення витрат позивачем надано квитанцію №252966-1 на суму 63,00 грн. за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фіскальні чеки на суму 2329,80 грн. щодо сплати за пальне (а.с. 104-106).

Відповідно до статті 135 витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони (частина перша). Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати (частина друга). Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя).

На думку суду, стягнення витрат за виготовлення витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань задоволенню не підлягає, позаяк судом такі докази від позивача не вимагались, у суду був доступ до реєстру.

Щодо витрат на пальне, то суд також вважає вимоги про стягнення таких витрат необґрунтованими. Позивачем зазначено, що він проживає в селі Нове Києво-Святошинського району. Проте розрахунку витрат на пальне із зазначенням відстані, витрат пального з урахуванням технічних характеристик автомобіля, погодних умов, дорожної ситуації не надано.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 580,00 грн. (квитанція від 06.05.2016 №15574277).

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку. За змістом пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог щодо вимог про виплату коштів, передбачених у разі скорочення та середнього заробітку за час затримки у виплаті належних при звільненні сум на користь позивача потрібно присудити 300,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за шістнадцять днів невикористаної відпустки під час звільнення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві компенсацію за шістнадцять днів невикористаної відпустки в розмірі 3971,20 грн. (три тисячі дев`ятсот сімдесят одна гривня двадцять копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві середній заробіток за весь час затримки у виплаті компенсації за шістнадцять днів невикористаної відпустки по день фактичного розрахунку в розмірі 37130,72 грн. (тридцять сім гривень сто тридцять гривень, сімдесят дві копійки).

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 300,00 грн. (триста гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 9).

Відповідач Міністерство внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, місцезнаходження: 01024, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10).

Відповідач Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві (ідентифікаційний код 39856296, місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 9).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко