Справа № 320/6903/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

18 грудня 2019 року м. Київ № 320/6903/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Бориспільської міської ради

про скасування рішення, оскарження дій службових осіб,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільскої міської ради, в якому просить суд:

- скасувати рішення Бориспільської міської ради утворити групу щодо організації проведення демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди (металевого гаражу) на прибудинковій території буд.15 по вул. Головатого згідно припису №02-04/220819-Л1 спеціалістів відділу з контролю за благоустроєм міста Управління містобудування та архітектури міської ради;

- заборонити демонтажу металевого гаража, де зберігається власний автомобіль позивача, на прибудинковій території буд.15 по вул. Головатого в м. Борисполі інакше як за рішенням суду та всупереч Конституції та Законів України;

- дати правову оцінку корупційним діям Бориспільської міської ради, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради та її секретаря Годунка Я.М.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у цій справі, з урахуванням положень статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом, суд звертає увагу на таке.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, право на звернення до суду фізичної особи передбачено у таких випадках: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу).

У відповідності до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В свою чергу, частина перша статті 19, у взаємозв`язку із частиною першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлює вичерпний перелік способів судового захисту у справах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, серед яких такий спосіб судового захисту, як визнання фактів, відсутній як і відсутній обраний позивачем спосіб судового захисту як притягнення до відповідальності винних посадових осіб тощо.

Таким чином, право на звернення до адміністративного суду, зокрема, фізичної особи, згідно зі змістом вимог вищевказаних положень процесуального закону, є обмеженим та чітко регламентованим.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Однак, це не означає, що правопорядок в Україні допускає можливість звертатися з будь-якими позовами (позовними вимогами) до будь-якого суду, адже порядок здійснення судочинства в силу статті 92 Конституції України визначається виключно Законами України, тому право на звернення до суду фізичні та юридичні особи мають здійснювати у порядку та спосіб, визначений законами з питань судочинства.

За приписами статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. При цьому, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих відносинах, у яких виник спір.

Суд звертає увагу, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Пунктом 2 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

При цьому, суд зазначає, що вимога позивача «…дати правову оцінку корупційним діям Бориспільської міської ради, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради та її секретаря ОСОБА_2 » не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки правову оцінку діянням, які мають ознаки корупції надають правоохоронні органи України, в тому числі ті які розслідують кримінальні справи щодо вчинення корупційних діянь, після отримання інформації про вчинення таких діянь та внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що на підставі положень пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/6903/19 за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про скасування рішення, оскарження дій службових осіб, в частині позовних вимог - дати правову оцінку корупційним діям Бориспільської міської ради, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради та її секретаря ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/6903/19 за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про скасування рішення, оскарження дій службових осіб, в частині позовних вимог - дати правову оцінку корупційним діям Бориспільської міської ради, Виконавчого комітету Бориспільської міської ради та її секретаря ОСОБА_2

2. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.