Справа № 265/7050/19
Суддя: Вайновський А. М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 265/7050/19
Провадження № 2-а/265/141/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в місті Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1527101 від 16.09.2019, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що із вказаною постановою він не згодний, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв, а відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Просив постанову скасувати.

Відповідно до ухвали суду від 17 жовтня 2019 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

12 листопада 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на пред`явлений адміністративний позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що оскаржувана постанова була винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та є обґрунтованою. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджено, його твердження, викладені у позові, є хибними. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких інших заяв чи клопотань по суті справи сторонами не надано.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого адміністративного позову з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскаржуваної постанови серії ЕАК № 1527101 від 16.09.2019, винесеної старшим інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області Канівцем О.І., вбачається, що 16 вересня 2019 року о 16-54 годині водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Centuri, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом платформою M+S SMAZ, д/н НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж, що за довжиною був 22.4 метри. Згідно дозволу НП 875 НГ за довжиною не повинен перевищувати 22.0 метри, чим порушив п. 22.5 ПДР, за що на підставі ст. 132-1 КУпАП його було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень.

Згідно із п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 1 ст. 132-1 КУпАП передбачено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 статті 132-1 КУпАП встановлює, що порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Згідно ж із приміткою до статті 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Наданими позивачем ОСОБА_1 матеріалами встановлено, що 11 вересня 2019 року органом Національної поліції України було видано дозвіл № 875 НГ на проїзд визначеним маршрутом на транспортний засіб Centuri, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом платформою M+S SMAZ, д/н НОМЕР_2 , довжиною 22,00 м, строком дії з 14.09.2019 по 03.10.2019.

Разом із тим, змістом оскаржуваної постанови не можливо однозначно встановити певну частину статті 132-1 КУпАП, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому наведене у постанові перевищення габаритного розміру транспортного засобу (довжину) - 0.4 метри не підпадає під ознаки діянь, наведених у ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки є меншим 5% дозволеної довжини.

Інспектор поліції Канівець О.І. наведеним обставинам оцінки не надав, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого певною частиною ст. 132-1 КУпАП, неправомірно притягнувши його до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Пленум Верховного суду України у пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Встановлено, що оскаржувана постанова була винесена відповідачем без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 258 КУпАП, при цьому жодних доказів у розумінні ст. 251 КУпАП відповідачем надано не було та посилань на їх наявність за змістом відзиву не наведено.

Таким чином, суд вважає, що при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а постанова була винесена без належної доказової бази.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність діях ОСОБА_1 складу та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, а тому скасовує оскаржувану постанову як неправомірну.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

2. Постанову серії ЕАК № 1527101 від 16.09.2019, винесену старшим інспектором Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква в Київській області Канівцем О.І., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП - визнати неправомірною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

3. Рішення суду може би бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

4. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

5. Повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року.

Суддя А.М. Вайновський