Справа № 280/1630/19
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1630/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 280/1630/19 (суддя І інстанції Максименко Л.Я.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.10.2018 № 0-0828 прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, яким їй визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у сумі 9357,44 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого зазначає, що не є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею АДРЕСА_2 , 20 кв. м, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації за нею права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, відповідач не мав правових підстав для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 25.11.2004 № 2939р «Про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 два самостійних будинка АДРЕСА_3 домоволодіння по АДРЕСА_1 на окремі будинки. Як слідує зі змісту вказаного розпорядження, домоволодіння по Сільській, 20 складається з 2-х житлових будинків: самовільно збудованого літ. Г, будинку літ. Д з підвалом пд. та мансардою МС, вбиральні літ. В, погріба пг, парканів №4, 5, хвірток №7,8, воріт №9, п/стінки №6, замощення 1. Самовільно збудований будинок літ. Г, користувачем якого є ОСОБА_2 , виділено в самостійний будинок та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 ; житловий будинок літ. Д, що належить ОСОБА_1 , виділений в самостійний будинок та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 а (а.с. 7).

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.12.2004 серія САА № 958908, на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 25.11.2004 № 2939р, за позивачем зареєстровано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 . Площа житлового будинку не вказана (а.с. 8).

У Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія №195315 зазначено, що житловий будинок, що належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності №958908 від 01.12.2004 за адресою: АДРЕСА_1 а, частка АДРЕСА_5 1 зареєстрований за № 42018 у книзі 304 (а.с. 8 зворотній бік).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_6 Запоріжжя АДРЕСА_7 вул. Сільській 20 за позивачем станом на 11.06.2019 зареєстроване домоволодіння (реєстраційний номер майна 2351506), загальна площа 485,2 кв.м, площа земельної ділянки 2733 кв.м, частка власності 17/20, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 940, 07.06.2004 (а.с. 46-48).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ., АДРЕСА_8 Запоріжжя АДРЕСА_7 вул. Сільській 20а за позивачем станом на 11.06.2019 зареєстрований житловий будинок (реєстраційний номер майна 101), літ. Д, загальна площа 119, 7 кв.м, житлова площа 56 кв.м, частка власності 1/1, підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯГ715279, виданий 06.09.2006; свідоцтво на право власності серія САА №958908, виданий 01.12.204, видавник: Управління житлового господарства Запорізької міської ради (а.с. 42-45).

Також у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.06.2019, сформованого за адресою об`єкта нерухомості: м. Запоріжжя, вул. Сільська 20а зазначено, що за реєстровим № 42018 в книзі 304 значиться житловий будинок (реєстраційний номер майна 8746600) площею 414,2 кв.м. При цьому міститься примітка «Запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно ПОГАШЕНО 06.11.2018 09:15:18 на підставі відомості перенесено до ДРРП» (а.с. 43-44).

03.10.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (далі-відповідач) винесено податкове повідомлення-рішення №0-0828, в якому ОСОБА_1 (далі позивач), згідно з вимогами пп. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фіз.особами, які є власниками, за 2017 рік у розмірі 9357,44 грн (а. с. 5).

Додатком до податкового повідомлення-рішення від 03.10.2018 є Розрахунок податку на нерухоме майно, відповідно до якого податок розрахований на об`єкт нерухомості домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 485,20 кв .м, з яких розмір частки у праві спільної власності становить 17/20 або 412,42 кв. м, пільга у вигляді зменшення бази оподаткування 120 кв.м., ставка податку 32,00 грн (а.с. 6).

Математичний розрахунок податку позивачем не оскаржувався.

Податкове повідомлення-рішення № 0-0828 направлено на адресу позивача листом з рекомендованим повідомленням про вручення 22.11.2018 та повернуто з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с. 19-21).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 03.10.2018, вважаючи його необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду.

Відмовляючи в адміністративному позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на підставі наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо зареєстрованого за позивачем об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок площею 485,2 кв.м (частка 17/20).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 266 Податкового Кодексу України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкти оподаткування, базу оподаткування, а також пільги із сплати цього податку.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового Кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового Кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Згідно з пп. 266.3.2 п.2 66.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, підставою для визначення бази оподаткування є дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 пп. 266.5 ст. 266 ПКУ).

За змістом п. 266.7 ст. 266 ПКУ, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до частини 4 ст. 334 Цивільного Кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За приписами частини 1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Частинами 1-3 статті 13 Закону № 1952-ІV передбачено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно. Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.

На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

За приписами пункту 1 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127).

Пунктом 8 Порядку № 1127 передбачено, що інформація з Державного реєстру прав у паперовій формі надається за заявою особи, яка бажає отримати таку інформацію, або уповноваженої нею особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав, фронт-офісу або нотаріуса.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 1127 інформація з Державного реєстру прав містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження щодо одного об`єкта нерухомого майна, наявні в ньому, а також відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав, їх обтяжень щодо такого об`єкта нерухомого майна.

Якщо за зазначеними особою ідентифікаторами пошуку щодо суб`єкта, визначеними у пункті 17 цього Порядку, в Державному реєстрі прав знайдено записи щодо більше ніж одного об`єкта нерухомого майна, така особа отримує для ознайомлення сформований за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав перелік записів про такі об`єкти із зазначенням їх адрес (кадастрових номерів земельних ділянок) та окремо записи, що не містять відомості про адресу об`єкта нерухомого майна.

Після ознайомлення з відповідним переліком особа може отримати щодо кожного з об`єктів нерухомого майна інформацію з Державного реєстру прав.

Так, під час судового розгляду встановлено на час винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, містились дані щодо наявності майна належного позивачу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сільська 20, житловий будинок площею 485,2 кв. м (частка 17/20) та м. Запоріжжя, вул. Сільська 20а житловий будинок площею 414,2 кв.м. (частка 1/1).

Отже, твердження апелянта, що у Державному реєстрі речових прав не містилось інформації про наявності майна належного позивачу за адресою: АДРЕСА_8 Запоріжжя, вул. Сільська 20 на праві власності спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що у частині 1 статті 13 Закону № 1952-ІV встановлено, що невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно.

Крім того, інформація з Державного реєстру прав містить одночасно як актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження щодо одного об`єкта нерухомого майна, наявні в ньому, так і відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 ст. 32 Закону №1952-ІV інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, позивач не позбавлена можливості подати, у встановленому законом порядку, запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, належних доказів внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно інформації щодо зміни власника нерухомого майна за адресою: Запоріжжя, вул. Сільська 20 на час прийняття податкового повідомлення-рішення позивачем не надано.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2018 та інформація, що міститься в ньому не має відношення до спірного податкового повідомлення-рішення, сформованого 03.10.2018, оскільки предметом дослідження є правомірність нарахування податку на нерухоме майно саме за 2017 рік. Враховуючи те, що реєстраційні дії відбулись у листопаді 2018 році, вони не впливають на правомірність та законність проведених нарахувань контролюючим органом податку за відомостями 2017 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що, контролюючим органом було здійснено нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на підставі наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо зареєстрованого за позивачем об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок площею 485,2 кв.м (частка 17/20).

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що позивач не спростувала відомості, які надані суду відповідачем, що вона є співвласником нерухомого майна, а саме житлового будинку площею 485,2 кв.м з часткою у праві спільної часткової власності 17/20, за яку і повинна сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення №0-0828 від 03.10.2018.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2019 року у справі № 280/1630/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко