Справа № 497/238/19
Суддя: Кравцова А. В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/238/19
Провадження № 2-а/497/17/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Міогла С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим адміністративним позовом, яким просить скасувати та визнати протиправним постанову про стягнення з нього витрат виконавчого провадження та зобов`язати вчинити певні дії та стягнути з відповідача на його користь судові витрати - в розмірі сплаченого позивачем судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом позову та оскарженням ухвали суду - в розмірі 2747,04грн.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року (суддя Раца В.А. ) було відкрите провадження за вказаним позовом, але 14.03.2019 року ухвалою провадження було закрито з мотивів порушення предметної підсудності.

Ухвалою п`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 року ухвалу Болградського суду про закриття провадження від 14.03.2019р. було скасовано, а справу направлено до суду для продовження розгляду.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12.08.2019 року заява ОСОБА_1 про відвід головуючому у справі - судді Раца В.А. була задоволена, а справа передана до канцелярії суду для визначення іншого складу суду у порядку ст.31 КАС України.

13.08.2019 року ухвалою Болградського районного суду Одеської області справа за вищезазначеним адміністративним позовом була прийнята до провадження новим складом суду та на 11.09.2019р. було призначене підготовче судове засідання, яке не відбулося з причини розгляду заяви позивача щодо відводу секретарю судового засідання, яка ухвалою суду від 11.09.2019р. залишена без задоволення.

В ході підготовчого судового засідання, що відбувалося 09 та 21.10.2019р., суд з`ясовував, чи надали сторони усі заяви та клопотання, які бажали надати, а також пояснення та докази на виконання вимог ст.ст.180-182 КАС України.

В ході підготовчого судового засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав уточнення до позову, просив позов задовольнити. Крім того, суд розглянув його клопотання від 11.09.2019р. (а.с.151) та від 09.10.2019р. (а.с.167-169), що надійшли до матеріалів справи через канцелярію суду, якими позивач просив не долучати до матеріалів даної справи заяву відповідача від 06.08.2019р. з доданими до неї письмовими доказами, які, на думку позивача, подані до суду з пропуском строку, визначеного чинним законодавством без клопотання про поновлення такого строку, а тому не підлягають долученню до матеріалів справи та розгляду судом. Крім того, позивач вважає, що відповідачем не надано заперечень на позов, а тому відповідач позов визнав.

10.12.2019р. письмовою ухвалою підготовче провадження було закрите і призначене судове засідання з розгляду позову по суті.

У судовому засідання позивач підтримав свої вимоги, стверджуючи в їх обґрунтування, що 08.02.2019 старшим державним виконавцем Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міоглом С.М була ухвалена і вручена йому, позивачу, постанова у виконавчому провадженні ВП №29784594 - про стягнення з нього, позивача, витрат виконавчого провадження за примусове виконання судового рішення про стягнення з нього, позивача, аліментів на користь ОСОБА_3 для утримання дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом Ізмаїльського районного суду Одеської області №2-1641/11, виданого 23.09.2011р. Проте, стверджує позивач, він добровільно сплачував увесь цей час аліменти, перераховуючи їх на банківську картку стягувача - своєї колишньої дружини, заборгованості не мав, до виконавчої служби для контролю приносив лише квитанції про перерахунок коштів, проте працівники виконавчої служби їх часто губили, і йому доводилося приносити нові копії, але квитанції вигоряли, текст на них зникав, і він з самих перших не встиг з деяких зробити ксерокопії, хоча питань з цим не виникло, оскільки він вчасно сплачував аліменти і усі квитанції в подальшому ретельно збирав. Проте, коли у 2018-му році йому виконавець запропонував сплачувати аліменти через депозитний рахунок виконавчої служби, він, позивач, погодився, вважаючи, що від цього відмовитися неможна, тобто, добросовісно помилявся, можливо, вважав, що так квитанції губитися не будуть і до нього претензій пред`являти вже ніхто не буде.

Проте, 08.02.2019 року до його відому виконавець довів, що ухвалив постанову, згідно якої державний виконавець постановляє, що вимоги виконавчого документу у строк для самостійного виконання боржником не виконані, тому державним виконавцем на підставі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» стягнуто з нього, позивача ОСОБА_1 , як з боржника, витрати за проведення виконавчих дій - в розмірі 151 гривня, з чим він не погоджується, оскільки державний виконавець не здійснював фактичного стягнення заборгованості з нього відповідно до виконавчого документа, та не довів, що такі витрати були здійснені, бо оскаржуваній постанові не конкретизовано види та суми витрат, які підлягають стягненню і чому, тому вказана постанова виконавця не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню як неправомірна.

Представник відповідача не заперечував проти долучення до матеріалів справи уточнених позовних вимог позивача та просив залишити вимоги позову без задоволення в повному обсязі, стверджуючи, що витрати на виконавче провадження оскаржуваною постановою стягнуті з позивача правомірно, оскільки це передбачено чинним законодавством, та надав суду розрахунок розміну витрат на здійснення виконавчого провадження ВП №29784594.

Вислухавши у судовому засіданні сторони, вивчивши доводи позову та надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Так, згідно ст.1 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, що визначені у цьому Законі органів і осіб, які спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Ч.1ст.5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках - на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно п.1ч.1ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, - за заявою стягувача про примусове виконання рішення. За змістом ч.1 та ч.9 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9ч.1ст.39 Закону № 1404-VIII). Відповідно до ст.42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з наступного: 1) з виконавчого збору, стягнутого з боржника у порядку, встановленому ст.27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, і є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п.2 і п.3 частини 1 цієї статті, а витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року №1300/29430 (далі - Наказ №2830/5), зокрема, до частин першої, другої та дев`ятої розділу І, до видів витрат виконавчого провадження відносяться: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону №1404-VIII плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу ІІ Наказу №2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1,3,6,7,10 розділу I "Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах; розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2 і 4 розділу I "Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року №3917/5 "Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями" з 5 січня 2017 року плата за користування системою становить 51 грн за кожне відкрите виконавче провадження.

В ході судового засідання представником відповідача надано суду копію Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, копію та розділу I "Види та розміри витрат виконавчого провадження", а також доповідна записка в.о.заступника ГТУЮ в Одеській області з питань ДВС від 03.01.2018р., згідно якої начальником управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення - головним бухгалтером ГТУЮ в Одеській області надано розпорядження Болградського відділу ДВС про встановлення витрат виконавчого провадження та розрахунок витрат виконавчого провадження (а.с.128-129); а також калькуляцію витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №29784594 з 16.11.2011 і до 08.02.2019року, що становить 168грн.45коп. Представник відповідача також пояснив, що до кожної постанови вони не роблять такої калькуляції з-за великого навантаження - вони ледь встигають виконувати стягнення з боржників на користь стягувачів чи виконувати мінімальний обсяг роботи для виконання примусових стягувань. Для правомірності і належності здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні стосовно позивача ОСОБА_1 , представник відповідача надав для вивчення в оригіналі усі матеріали виконавчого провадження та для долучення до матеріалів судової справи - копію усіх матеріалів виконавчого провадження.

Позивач мотивував своє звернення до суду незрозумілою йому сумою, стягнутою з нього, висловлюючи побоювання, що в подальшому з нього відповідач може зтягувати невизначені великі суми без пояснень таких дій в разі, якщо б він не оскаржив цю постанову, але підтвердив, що не звертався до ДВС у Болградському районі з письмовою заявою про надання йому калькуляції та роз`яснень з посиланням на законність такої дії. Проте, отримавши вичерпну відповідь від представника відповідача в ході судового засідання, наполягав на задоволенні своїх вимог.

Отже, вислухавши усі доводи сторін, дослідивши надані суду докази, матеріали виконавчого провадження в оригіналі, з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем неправомірно, натомість, відповідачем надано вичерпні пояснення його дій, які суд визнає правомірними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення вимог позову як щодо скасування Постанови, так і щодо визнання протиправними дій відповідача, і тому судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого адміністративного апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.12.2019 року.

Суддя А.В.Кравцова