Справа № 280/5603/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 грудня 2019 року Справа № 280/5603/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Півоварової В.П., розглянувши у письмовому провадженні в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, починаючи з 19.09.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 1998 року отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII). У зв`язку з набуттям права на пенсію за віком, 19.09.2019 звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Однак, відповідач фактично здійснив дії по переведенню його на інший вид пенсії, та здійснив перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Позивач вважає такі дії протиправними, оскільки для обчислення пенсії відповідно до Закону №2262-XII застосовується інша база розрахунку - розмір грошового забезпечення за відповідною посадою. Крім того, вважає, що право на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV виникло у нього вперше.

Ухвалою суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 19.11.2019 витребувано від Управління копії матеріалів пенсійної справи позивача.

На виконання вимог ухвали суду від 19.11.2019 про витребування доказів Управління надало копію пенсійної справи позивача (вх.№50922 від 03.12.2019).

28.11.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№50262), у якому висловлює свою незгоду із заявленими позовними вимогами та, з посиланням на ч.3 ст.45 Закону №1058-IV, зазначає, що при здійсненні у вересні 2019 року перерахунку призначеної позивачу пенсії у зв`язку зі зміною її виду було застосовано показник заробітної плати, що передував року первинного звернення за призначенням пенсії (2014-2016). Враховуючи наведене, вважає, що при обчисленні пенсії позивача відсутні підстави для застосування показника заробітної плати за 2016-2018 роки. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі наявних у суду матеріалів судом встановлено такі обставини.

Із поданих сторонами заяв по суті справи вбачається, що позивачу первинно призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

19.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, у якій просив призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Рішенням відповідача про призначення пенсії №53 ОСОБА_1 призначено з 19.09.2019 пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Позивач звернувся до управління із заявою від 18.10.2019 у якій просив призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

У відповідь на заяву позивача від 18.10.2019, Управлінням надано відповідь від 04.11.2019 №2510/М-9, в якій, зокрема, з посиланням на п.3.ст.45 Закону №1058-IV зазначено, що у разі переведення з пенсії за вислугу років, яку призначено відповідно до Закону №2262-XII, на пенсію за віком відповідно до закону №1058-IV, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії у році, в якому заявник звернувся за переведенням на інший вид пенсії. Таким чином, пенсія за віком позивачу обчислена із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який ураховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Позивач не погоджується з такою позицією Управління та вважає, що при розрахунку призначеної йому у вересні 2019 року пенсії за віком відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з такого.

За змістом ст.7 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст.10 Закону №1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 3 ст.45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах позивачу первинно призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII. На відміну від пенсії, призначеної на підставі Закону №1058-IV, при призначенні пенсії за вислугу років за Законом №2262-XII показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується, адже передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру відповідних сум грошового забезпечення (що визначається статтею 13 цього Закону). При цьому, показник середньої заробітної плати при визначенні грошового забезпечення для обчислення такої пенсії не застосовується.

Враховуючи, що до 19.09.2019 позивач отримував пенсію за нормами Закону №2262-XII, при її розрахунку показник середньої заробітної плати не застосовувався в силу вимог цього Закону.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що 19.09.2019 позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст.45 Закону №1058-IV, на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом №1058-IV призначалась вперше, отже для її розміру мали застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході з одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, при обрахунку призначеної позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV відповідач повинен був застосувати показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016, 2017 та 2018 роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що при розрахунку пенсії позивачу Управління протиправно не врахувало показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки та безпідставно відмовив у розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону №1058-IV.

Аналогічним чином застосовано вищенаведені норми права Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.08.2019 в справі №521/9597/17, у постанові від 03.10.2018 в справі №428/450/17.

Щодо вимог позивача у частині розрахунку призначеної йому пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,0 %, суд зазначає наступне.

За приписами п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, положення п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV застосовується щодо правовідносин, яки виникли у зв`язку з призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV у вересні 2019 року, суд дійшов висновку про те, що вищезазначена норма не застосовується до спірних правовідносин, отже підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій щодо відмови у розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Суд зазначає, що за своєю суттю відмова призначити (перерахувати) пенсію у певному розмірі є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень, отже, зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної відмови Управління в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з дати подання відповідної заяви, з урахуванням ч.2 ст.40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір» та фактично не поніс такі витрати, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2016-2018 роки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 19.12.2019.

Суддя М.О. Семененко