Справа № 592/1763/16-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2019 року

Київ

справа №592/1763/16-а

адміністративне провадження №К/9901/7380/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,

суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №592/1763/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сумської міської ради, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, за участю третьої особи - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області - про визнання протиправними дій, скасування постанов і зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді Алфьорова А.М.,

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року, постановлену в складі: головуючого судді П`янової Я.В., суддів Чалого І.С., Зеленського В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - УПСЗН Сумської міської ради, відповідач), за участю третьої особи - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області - із вимогами:

1.1. визнати правову бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Молодцова Е.В., начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Колесника О.М. і старшого державного виконавця цього відділу Лаврика І.В. щодо незабезпечення виконання Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення суду, що зазначене у виконавчому листі №1806/2-а-5550/11, та постанови Ковпаківського районного суду м. Суми в справі №592/7238/15-а від 24 вересня 2015 року;

1.2. скасувати постанову ВП №49802027 від 14 січня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження старшого державного виконавця Лаврика І.В.;

1.3. скасувати постанови від 28 січня 2016 року ВП № 36607207, ВП № 37137858 про відновлення виконавчого провадження старшого державного виконавця Лаврика І.В. як такі, що не відповідають вимогам частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», а пункти 3 цих постанов є нелегітимними у зв`язку з втратою оригіналу дубліката виконавчого листа №1806/2-а-5550/11 в самому Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області;

1.4. визнати, що начальник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Колесник О.М. направив 14 січня 2016 року ОСОБА_1 ксерокопію оригіналу дубліката виконавчого листа №1806/2-а-5550/11;

1.5. зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колесника О.М. через підлеглого старшого державного виконавця цього відділу Лаврика І.В. подати заяву до Ковпаківського районного суду м. Суми щодо отримання оригіналу дубліката виконавчого листа № 1806/2-а-5550/11;

1.6. зобов`язати начальника УСЗН Сумської міської ради визначити розмір недоплаченої допомоги до 05 травня 2011 року, що зазначена в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми в справі № 1806/2-а-5550/11;

1.7. зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колесника О.М. через підлеглого старшого державного виконавця Лаврика І.В. ухвалити постанови про відновлення виконавчого провадження по виконавчому листу №1806/2-а-5550/11 відповідно до вимог частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»; про накладення арешту на кошти відповідача відповідно до вимог частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»; про стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від зазначеної суми у виконавчому листі №1806/2-а-5550/11 на підставі частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»;

1.8. зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Колесника О.М. у разі добровільного невиконання відповідачем рішення через підлеглого державного виконавця приступити до примусового виконання судового рішення по виконавчому листу №1806/2-а-5550/11;

1.9. відповідно до вимог частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України під час прийняття рішення судом застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини;

1.10. відповідно до вимог частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого нормативно-правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання щодо внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого нормативно-правового акта.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, на виконанні в якому перебуває виконавчий лист в справі №1806/2-а-5550/11, не вчиняються дії для своєчасного виконання відповідного судового рішення.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. 20 березня 2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист № 1806/2-А-5550/11 про зобов`язання УПСЗН Сумської міської ради провести перерахунок і виплату разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня 2011 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, установленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням суми допомоги.

4. 12 січня 2016 року позивач звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області (далі - Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області) із заявою про відкриття виконавчого провадження, до якої додав копію виконавчого листа № 1806/2-А-5550/11.

5. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області від 14 січня 2016 року №49802027 у відкритті виконавчого провадження відмовлено з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з неподанням стягувачем оригіналу виконавчого документа.

6. Судами попередніх інстанцій також установлено, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2015 року в справі № 592/7238/15-а визнано протиправними і скасовано постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області від 26 березня 2013 року №37137858 та від 21 липня 2014 року №44102276 про закінчення виконавчого провадження.

7. На підставі вказаного судового рішення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області 28 січня 2016 року було прийнято постанови про відновлення виконавчих проваджень №37137858 та №44102276.

8. Не погоджуючись з указаними постановами та діями (бездіяльністю) відповідачів у межах зазначених виконавчих проваджень, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

9. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2016 року адміністративний позов задоволено:

9.1. визнано протиправною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області Молодцова Е.В., який затвердив постанову про закінчення виконавчого провадження щодо здійснення неналежного контролю за підлеглими йому державними виконавцями у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого документа Ковпаківського районного суду м. Суми №1806/2-а-5550/11 щодо зобов`язання УПСЗН Сумської міської ради провести перерахунок і виплату разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 05 травня 2011 року в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, установленому частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням суми допомоги та постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2015 року в справі №592/7238/15-а, провадження №2-а/592/221/15;

9.2. визнано протиправними та скасовано постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області від 14 січня 2016 року №49802027 «Про відмову у відкритті виконавчого провадження» та від 28 січня 2016 року №36607207 і №37137858 «Про відновлення виконавчого провадження».

9.3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

10. Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державні виконавці у виконавчих провадженнях №49802027, №36607207 і №37137858 не пересвідчилися у повному фактичному виконанні рішення суду, у зв`язку з чим не мали правових підстав для прийняття постанов від 14 січня 2016 року №49802027 та від 28 січня 2016 року №36607207 і №37137858.

11. Суд першої інстанції також зазначив, що начальник Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області не здійснив контроль за правильністю та повнотою виконання державним виконавцем і начальником Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області виконавчого листа в справі №1806/2-а-5550/11, чим допустив протиправну бездіяльність.

12. У решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив, посилаючись на їхню необґрунтованість.

13. 29 березня 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено додаткову постанову, якою зобов`язано начальника Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області через підлеглого йому державного виконавця подати до суду подання щодо отримання дублікату виконавчого листа №1806/2-а-5550/11.

14. Додаткову постанову суд першої інстанції мотивував тим, що виконавчий лист №1806/2-а-5550/11 Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області було втрачено, водночас із поданням про видачу його дублікату Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області до суду, який його видав, не зверталося.

15. Не погодившись з постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2016 року в частині, у якій у задоволенні позову відмовлено, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

16. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року відкрите апеляційне провадження в справі №592/1763/16. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року до участі в справі як другого відповідача залучено Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області.

17. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 березня 2016 року в справі №592/1763/16-а залишено без змін.

18. Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив про безпідставність вимог позивача щодо зобов`язання УПСЗН Сумської міської ради визначити розмір недоплаченої допомоги до 05 травня за 2011 рік, що зазначена в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми в справі №1806/2-а-5550/11, оскільки розмір такої допомоги був визначений в листі Управління від 11 квітня 2016 року №14.01-31/272.

19. Щодо вимог позивача про зобов`язання Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області прийняти постанови про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа в справі №1806/2-а-5550/11, накладення арешту на кошти боржника, стягнення виконавчого збору, суд апеляційної інстанції зазначив, що задоволення таких вимог є неможливим, оскільки дії, зобов`язати вчинити які просить позивач, є виключними повноваженнями органу державної виконавчої служби, які останній реалізує на власний розсуд.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

20. У касаційній скарзі позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позову, просить їх у цій частині скасувати з підстав порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права й прийняте нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

21. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли незаконних висновків про відсутність підстав для поновлення виконавчого провадження щодо виконання рішення суду в справі №1806/2-а-5550/11 й для накладення в межах цього виконавчого провадження арешту на кошти боржника та стягнення з нього виконавчого збору.

22. Позивач доводить, що на виконання рішення суду Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2015 року в справі № 592/7238/15-а Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області зобов`язане було поновити виконавче провадження щодо виконання рішення суду в справі №1806/2-а-5550/11 й одночасно з цим реалізувати повноваження, передбачені частиною другою статті 25 і статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження»: накласти арешт на кошти боржника й стягнути виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню. Проте відповідних повноважень державними виконавцями Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області реалізовано не було. Водночас начальник Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області належного контролю за діями підлеглих державних виконавців під час примусового виконання рішення суду в справі №1806/2-а-5550/11 не організував.

23. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 червня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

24. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

25. 23 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

26. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.

27. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 24 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

28. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Джерела права та акти їхнього застосування

29. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

30. 3а правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

32. Частинами першою, третьою статті 50 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

33. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

34. Відповідно до частини третьої статті 181 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

35. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

36. За приписами статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

37. Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року №1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

-Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить Відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

38. Наказом Міністерства юстиції України від 20 квітня 2016 року №1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

39. Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі -Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

40. До складу Управління входить Відділ примусового виконання рішень.

41. Частиною першою статті 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

42. Згідно з частиною третьою статті 52 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

43. Відповідно до частин першої та четвертої статті 195 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

VI. Позиція Верховного Суду

44. Суд зазначає, що предметом цієї справи є, зокрема, постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області від 14 січня 2016 року №49802027 про відмову у відкритті виконавчого провадження, від 28 січня 2016 року №36607207, №37137858 про відновлення виконавчого провадження, а також дії та бездіяльність державних виконавців Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області під час виконання виконавчого листа в справі 1806/2-а-5550/11.

45. Аналіз вимог частини третьої статті 181 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у взаємозв`язку з вимогами статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» дає підстави для висновку, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

46. Звертаючись до суду з позовом, предметом якого є дії (бездіяльність) та рішення державних виконавців, позивач як відповідача визначив Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради, що було боржником у виконавчих провадженнях №49802027, №36607207, №37137858.

47. Таким чином, позов був поданий позивачем до неналежного відповідача.

48. Положеннями частини першої статті 52 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що у випадку звернення позивача з позовом не до тієї особи, суд першої інстанції зобов`язаний здійснити заміну первісного відповідача на належного або залучити до участі в справі другого відповідача.

49. Розглядаючи справу, суд першої інстанції наведених норм процесуального права щодо з`ясування суб`єктного складу учасників спору й обов`язку щодо заміни неналежного відповідача не врахував, унаслідок чого ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги, які були звернуті до особи, що не була залучена до участі в справі в процесуальному статусі відповідача.

50. Таким чином, рішення суду першої інстанції було прийняте із суттєвими порушеннями норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

51. Водночас суд апеляційної інстанції правильно визначився з тим, що належним відповідачем за вимогами позивача про скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області від 14 січня 2016 року №49802027, від 28 січня 2016 року №36607207, №37137858 та вимогами, звернутими до начальника Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області та начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Сумській області є Управління ДВС ГТУЮ в Сумській і залучив його як другого відповідача.

52. Проте, виявивши помилку, допущену судом першої інстанції, Харківський апеляційний адміністративний суд протиправну постанову суду першої інстанції не скасував і не ухвалив нового рішення.

53. Отже, судом першої та апеляційної інстанцій було допущено порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і не досліджено зібраних у справі доказів.

54. Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України (далі - у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

55. Суд зазначає, що з огляду на викладені у цій постанові обставини, рішення судів попередніх інстанцій критеріям законності й обґрунтованості не відповідають.

56. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 359 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

57. Частиною другою статті 352 КАС України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд, зокрема, не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

58. Згідно з частиною четвертою статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

59. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

60. Суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, розглянути питання щодо приведення суб`єктного складу учасників справи відповідно до предмету позову, установити обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, надати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України та принципу верховенства права.

VII. Судові витрати

61. Оскільки Верховний Суд не змінив та не ухвалив нового рішення, судові витрати відповідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

62. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

63. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

64. Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2016 року в справі №592/1763/16-а скасувати.

65. Адміністративну справу №592/1763/16-а направити на новий розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми.

66. Судові витрати не розподіляються.

67. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко