Справа № 334/5462/19
Суддя: Турбіна Т. Ф.
Дата ухвалення: 2019-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.11.2019
Справа № 334/5462/19
Провадження № 2-а/334/143/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Турбіна Т.Ф. при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала поліції Першої роти Четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Кострицької Анастасії Валеріївни, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до капрала поліції Першої роти Четвертого батальйону УПП в Запорізькій області ДПП поліції Кострицької А.В., УПП в Запорізькій області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в обґрунтування якого зазначив, що згідно вказаної постанови ДПО18 № 593241 від 14.07.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП за порушення п.35 Закону України «Про Дорожній рух», оскільки 14.07.2019 року о 10.35 год. він по вул..Шишкіна, 2 в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає своєчасному технічному контролю та своєчасно його не пройшов, також здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 (зупинка громадського транспорту).

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням чинного законодавства. Він 14.07.2019 року о 10.35год. по вул. Шишкіна,2 в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який не підлягає технічному контролю, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 від 03.03.2017 року, належить до категорії В (легковий автомобіль), оскільки важить 2050 кг та має 3 (три) місця, враховуючи місце водія. Вказаний автомобіль не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому він не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Також у позові зазначив, що відповідач в порушення вимог КУпАП виніс постанову на місці зупинки, без надання для ознайомлення будь-яких доказів адміністративного порушення, без проведення підготовки до розгляду справи, без оголошення посадової особи, яка розглядає справу, без вирішення заявлених клопотань, без допиту свідків, без дослідження доказів. Крім цього, постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема: покази свідків, покази технічних приладів та засобів, посилань на офіційні документи, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

У позові просить скасувати зазначену постанову від 14.07.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, з відзивом на позов та запереченнями до суду не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ч.2 с.175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані документи і докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено. Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП, у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме: відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п. 4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою на те особою, а тому відповідач діяв в межах своїх повноважень, закріплених у нормах діючого законодавства.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом встановлено, що 14.07.2019 року капралом поліції Першої роти Четвертого батальйону УПП в Запорізькій області ДПП поліції Кострицькою А.В. було складено Постанову ДПО18 № 593241 згідно якої, ОСОБА_1 14.07.2019 року о 10.35год. по вул. Шишкіна, 2 в м. Запоріжжі керував транспортним засобом Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає своєчасному технічному контролю та своєчасно його не пройшов, також здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.41.1 (зупинка громадського транспорту), чим порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.121 КУпАП. У зв`язку з вказаним, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 121 ч.3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Дорожній знак 5.41.1 відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків ПДР України та має назву «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса. За межами населених пунктів знак може бути встановлений на павільйоні з боку прибуття маршрутних транспортних засобів. У нижній частині знака може бути нанесено зображення таблички 7.2.1 із зазначенням протяжності посадкового майданчика.

Згідно п.п. е ) п. 15.9 ПДР України, зупинка транспортного засобу забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

У оскаржуваній постанові було зазначено лише, що позивач своїми діями порушив вимоги ст.35 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно ст.35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. б) п. 31.3 Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Вирішуючи питання щодо належності транспортного засобу Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, до числа тих, що підлягають обов`язковому технічному контролю, суд враховує наступне.

Згідно абз. 6, 7 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплено визначення термінів автомобіль вантажний та автомобіль легковий. Вантажним вважається автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів, а легковим - який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно ПДР України, вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки. Крім того, дозволена максимальна маса транспортного засобу - маса спорядженого транспортного засобу з вантажем, водієм і пасажирами, що встановлена технічною характеристикою транспортного засобу як максимально допустима. Дозволена максимальна маса автопоїзда - це сума дозволеної максимально допустимої маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда.

Згідно змісту ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», абз. 1 п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (зі змінами) обов`язковому технічному контролю не підлягають 3 категорії транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Положеннями ч. 8 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю, яка різниться від категорії транспортних засобів:

1) для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

2) для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

3) для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

Забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів перевірки технічного стану транспортного засобу, а також доступом до загальнодержавної бази даних про результати обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюється на платній основі. Порядок забезпечення суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю бланками протоколів, доступом до зазначеної загальнодержавної бази даних та розмір плати за надання таких послуг встановлює Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, які належать військовим формуванням, Міністерству внутрішніх справ України, Національній поліції, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту, покладається на ці формування та органи.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, зареєстрованих іншими уповноваженими державними органами, затверджує Кабінет Міністрів України за поданням цих органів.

Відповідно до матеріалів справи, позивач керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, повною масою 3500 кг, типу спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В.

З огляду на вказане, суд вважає, що вказаний транспортний засіб відноситься до вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 3,5 тон та повинен проходити обов`язковий технічний контроль кожні 2 роки, незалежно від того використовується він для перевезення вантажів з метою отримання прибутку чи ні.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача про те, що Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , відноситься до категорії легкового автомобіля з тих підстав, що для його керування достатньо наявності посвідчення водія з категорією В.

Відповідно до змісту п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (зі змінами) посвідчення водія з категорією В дозволяє керувати автомобілями, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми).

Згідно абз. 4 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» під терміном автомобіль слід розуміти колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт.

Таким чином, суд вважає, що посвідчення водія з категорією В надає право керувати автомобілем, у тому числі вантажним, дозволена максимальна маса якого не перевищує 3500 кілограмів, оскільки категорія С1 вже надає можливість керування автомобілями для перевезення вантажів дозволеною максимальною масою від 3500 до 7500 кілограмів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач керував автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску, повною масою 3500 кг, типу спеціалізований вантажний фургон малотоннажний В.

При цьому, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що маса транспортного засобу без навантаження становить 2050 кг, з огляду на що суд дотримується позиції, що вантажопідйомність транспортного засобу позивача, як максимальна маса вантажу, яку можна розмістити у вантажному елементі машини (кузові), становить 1450 кг.

За таких обставин, на позивача розповсюджується норма, якою передбачено періодичність проходження обов`язкового технічного контролю із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Крім того, за автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за ОСОБА_2 (мешкає: АДРЕСА_1 ), ще 03.03.2017 року, тобто станом на 14.07.2019 року з вказаного доказу вбачається як строк експлуатації автомобіля позивачем більше двох років, так і обов`язок останнього (навіть за умови проходження обов`язкового технічного контролю попереднім власником напередодні дати реєстрації автомобіля за позивачем) до дати винесення оскаржуваної постанови хоча б один раз здійснити такий контроль.

Водночас за змістом оскаржуваної постанови відповідач обмежився вказівкою на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, та підлягає такому контролю. При цьому у оскаржуваній постанові не вказано строк упродовж якого вказаний автомобіль мав пройти черговий обов`язковий технічний контроль, або ж дату проходження останнього такого контролю.

Враховуючи те, що відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність може наставати за керування водієм транспортним засобом, який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, а автомобіль, яким керував позивач має проходити такий контроль кожні два роки.

Таким чином, очевидним є те, що для встановлення у діях ОСОБА_3 наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, відповідач повинен був встановити дату останнього проходження обов`язкового технічного контролю автомобілем Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , реєстрацію якого здійснено 03.03.2017 року, однак цього не зробив, що свідчить про порушення вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи, а також вирішення її в точній відповідності із законом.

Положеннями абз. 1-3 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозицією ч. 3 ст. 121 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Зупинка транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 «Зупинка громадського транспорту», не охоплюється диспозицією ч.3 ст.121 КУпАП, а мало бути кваліфіковане за ч.1 ст.122 КУпАП, а вирішення питання про накладення стягнення підлягало вирішенню згідно ст. 36 КУпАП.

Капралом поліції Р1 Б4 УПП в Запорізькій області ДПП Кострицькою А.В. при складанні постанови ДПО18 № 593241 від 14.07.2019 року в порушення вимог ст.283 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не було зазначено інформації стосовно того, який саме пункт правил дорожнього руху було порушено діями ОСОБА_4 , як і не було зазначено про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 5.41.1 ПДР України, хоча даний склад адміністративного правопорушення викладений у постанові, що оскаржується.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказане у сукупності свідчить, що зміст оскаржуваної постанови не у повній мірі відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП, а тому наявні підстави для її скасування.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вищезгаданим нормам, відповідач не представив суду жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови та такі в матеріалах справи відсутні. Відтак, доводи позивача не спростовано.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів, на основі яких відповідач встановив наявність адміністративного правопорушення і винність даної особи в його вчиненні, вимоги позову про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є обґрунтованими і підлягають задоволенню з вище наведених підстав.

Провадження по даній справі підлягає закриттю відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 6-10, 77, 205, 229, 214-246, 255, 257, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову капрала поліції Першої роти Четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Кострицької Анастасії Валеріївни ДПО18 № 593241 від 14.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 КУпАП - закрити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Турбіна Т. Ф.