Справа № 197/1242/19
Суддя: Охнач О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 197/1242/19
провадження № 2-а/197/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року смт. Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Охнач О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Гетьманенко О.І.,

розглянувши у приміщенні суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, інспектора батальйону № 1 роти № 4 УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Чиняєвої Оксани Григорівни про скасування рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач 16.10.2019 р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12.10.2019 року, серії ЕАК № 1614609, ухвалену інспектором батальйону № 1 роти № 4 УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Чиняєвою Оксаною Григорівною (далі - відповідач 2) про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за частиною 1 КУпАП (далі - постанова).

2. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12.10.2019 року відповідачем була складена оскаржувана постанова, в якій відповідач 2 зазначив, що позивач, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, зі смуги, яка вказує рух ліворуч, і здійснив проїзд прямо, чим порушив п.п. «г» п. 8.4. Правил дорожнього руху України (далі ПДР України). Із зазначеним в постанові позивач не згоден, оскільки він рухався у лівому ряду, здійснював випередження транспортного засобу, у зв`язку з чим не бачив дорожнього знаку 5.16 ПДР України, який не дублювався обабіч дороги. Після цього побачив перед перехрестям контурну стрілку на світлофорі, усвідомлюючи, що з лівої смуги не можна здійснити рух прямо, він перестроївся у правий ряд і продовжив рух прямо, тобто перетнув перехрестя в ряду, з якого дозволено рухатися прямо. Відповідач 2 не роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, проігнорував його прохання про залучення до розгляду справи захисника, тобто здійснив розгляд справи із порушенням процесуального порядку. До постанови не внесено ніякі докази. З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, вимогам закону та порушує його права, тому просить суд її скасувати.

2.1. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову через його необґрунтованість. При ухваленні постанови позивачеві було роз`яснено ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Ніяких клопотань позивач не заявляв. Факт правопорушення зафіксований за допомогою нагрудного відеореєстратора.

ІІ. Провадження в суді

3. Ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 11-12).

4. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі (а.с. 39).

5. Відповідачі повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, представників не направили. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги не визнав (а.с. 26-29).

6. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини справи

7. 12.10.2019 року відповідачем 2 була ухвалена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.

8. Відповідно до вказаної постанови про накладення адміністративного стягнення позивач, керуючи транспортним засобом КІА CERATO, номерний знак НОМЕР_1 , 12.10.2019 року об 11.18 год. в м. Кропивницький на вул. Мурманська, 25, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР, а саме зі смуги, яка вказує рух ліворуч, здійснив проїзд прямо, чим порушила вимоги п. 8.4 ПДР.

ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування

9. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

10. Відповідно до частин першої та другої статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийнятті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

11. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

13. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

14. Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

15. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

16. Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

17. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

18. Відповідно до Правил дорожнього руху, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин:

- п.8.1. Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

- п.8.2. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

- п.8.2-1. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

19. Пунктом 8.4 ПДР визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

20. Згідно розділу 33 Правил, знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» є інформаційно-вказівним знаком.

20.1. Знак вказує, на кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

21. Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

22. Таким чином, рух прямо зі смуги, яка вказує рух ліворуч, в зоні дії знаку 5.16 (стрілки вказують на можливість руху і ліворуч і прямо з крайньої лівої смуги, а також можливість руху прямо з середньої смуги (при трисмуговій розмітці)) не створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП, оскільки відсутні докази того, що на знаку відсутня стрілка, яка вказує на можливість руху прямо з крайньої лівої смуги.

23. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

23.1. Відповідно до п."а" ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

23.2. Як випливає з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п. 55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п. 21 рішення у справі "Надточій проти України").

24. Стаття 69 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судом) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

25. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

26. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

26.1. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

27. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

28. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

29. Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

30. Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

31. Водночас, за приписами частини четвертої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

32. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

33. Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

34. Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція).

34.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

34.2. Згідно п. 2 розділу IV Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені … частинами першою, …. статті 122, … виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

34.3. Працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року наділені правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення.

34.4. За приписами пунктів 5, 6 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. … Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

35. Згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ) (п.10.1.1.) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

35.1. Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

35.2. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

35.3. На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити (сніг, бруд тощо) або не можна відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

36. Відповідно до п.10.2.3. ДСТУ, знаки, установлені на дорозі послідовно, за винятком знаків, установлених на перехресті та в місцях проведення робіт, повинні бути розташовані ... в населених пунктах - не менше ніж 25 м між поперечними перетинами дороги, в яких встановлені знаки.

37. П.10.2.4. ДСТУ, вказує на те, що дорожні знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (допускають установленні на присипній бермі), на тротуарі, розділювальній смузі, газоні тощо та над дорогою, крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

37.1. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності - над дорогою або по лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

38. Згідно п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

VI. Позиція Суду

39. Вирішуючи питання про обґрунтованість позову, суд виходить з такого.

39.1. Судом встановлено і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, що позивач не погоджувався з допущеним правопорушенням і адміністративним стягненням, наполягає на тому що він правил дорожнього руху не порушував.

39.2. Позивач зазначив, що їхав не по крайній лівій смузі безпосередньо перед перетином перехрестя, а їхав правіше, смугою, якою було дозволено рух прямо через перехрестя. При розгляді та ухвалені постанови, до якої не внесено дані про докази як додаток. Права йому не роз`яснювалися, в т.ч. право на захист та ст. 63 Конституції України.

40. В свою чергу, відповідач 2 зазначає, що правопорушення було зафіксовано і його дії є правомірними, відповідно підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

41. Судом встановлено, що, дійсно, позивачу було роз`яснено його право надавати докази, оскаржувати постанову протягом 10 днів. Інші права не роз`яснювалися (відсутні будь-які докази на підтвердження). В свою чергу нероз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, в тому числі і на захист, підтверджується наданим відповідачем 2 записом, виконаним за допомогою нагрудного відеореєстратора (далі - відеореєстратор).

41.1. На відео з відеореєстратора зафіксовано авто позивача, яке стоїть на узбіччі. Момент вчинення правопорушення не зафіксований.

41.2. На наданих відповідачем 2 суду відео немає зображення знаку 5.16, на якому відсутня стрілка, яка вказує на можливість руху прямо з лівої крайньої смуги (така стрілка передбачена стандартним знаком, згідно додатку 1 ПДР).

41.3. Сторони не оспорюють, що перед перехрестям по ходу руху позивача є три смуги, які після перехрестя переходять в дві. Це підтверджується словами позивача та працівників поліції на відео, знімком перехрестя зі супутнику.

41.4. Твердження про те, що відео з відеореєстратора є недопустимим доказом, судом не приймається до уваги, оскільки в тексті самої постанови зазначено, що мала місце відеофіксацція. Відео офіційно надано відповідачем 2.

41.5. Згідно відповіді (на запит позивача - а.с. 33, 34) ДПП УПП в Кіровоградській області № 33зі/41/34/02-2019 від 29.11.2019 року (а.с. 40), знак 5.16 не дублюється з лівої сторони дороги (дивитися вище викладений опис).

42. Відповідач 2 у відзиву посилається на те, що саме позивач повинен доводити свою невинуватість.

43. В порядку ст. 77 КАС України обов`язок доказування покладено саме на відповідача 2 як суб`єкта владних повноважень.

43.1. Залучення в якості співвідповідача УПП (відповідач 1) є з боку позивача помилковим. Ніякі вимоги до цієї особи не пред`явлено, її рішення не оскаржуються і рішення у справі не вплине на її права чи обов`язки.

44. За такого правового регулювання та обставин справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності свого рішення.

45. 10-денний строк, визначений для оскарження рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, позивачем не порушено (постанова вручена позивачу 12.10.2019 року, позовна заява подана до суду 16.10.2019 року).

VII. Судові витрати

46. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 31.01.2017 року (справа № 298/1232/15-а):

46.1. У справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2-4 Закону України «Про судовий збір» (№ 3674-VI) позивач звільняється від сплати судового збору. КпАП України дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

46.2. У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

46.3. Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об`єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КпАП України, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону № 3674-VI не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.

46.4. У зв`язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом № 3674-VI, сплаті не підлягає.

46. 5. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 грудня 2016 року (справа № 21-1410а16).

46.6. З огляду на результат розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи в суді, судові витрати розподілу не підлягають. Судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 246, 250, 286 ч. 3 п. 3 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову, серії ЕАК № 1614609, від 12.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ухвалену УПП в Кіровоградській області, інспектором батальйону № 1 роти № 4 УПП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Чиняєвою Оксаною Григорівною, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.12.2019 року.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ