Справа № 360/4303/19
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа №360/4303/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Кобець О.А., за участю представника позивача Слєсарєва І.Е., представників відповідача Курганова В.С. та Рудя В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в справі № 360/4303/19 (головуючий І інстанції Секірська А.Г., повний текст судового рішення складено та підписано 05 листопада 2019 року в м. Сєвєродонецьк) за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради, третя особа - Секретар міської ради Ткачук В`ячеслав Петрович про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Сєвєродонецької міської ради (далі відповідач, міська рада), в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати Рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 05.09.2019№ 4049 «Про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря міської ради з 06.09.2019 та допустити негайне виконання судового рішення;

- стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В межах провадження в справі до суду першої інстанції надійшло клопотання міської ради про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що позовну заяву підписано, а всі додані документи засвідчено, ОСОБА_2 Вказана особа в порушення вимог частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання корупції» всупереч встановленій забороні представляє інтереси ОСОБА_1 у судових справах, в яких іншою стороною є Сєвєродонецька міська рада, орган, в якому представник працював менш ніж за рік звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі обґрунтованості поданої відповідачем заяви.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Слєсарєв І.Е. представляє інтереси позивача як адвокат та на підставі визначених Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документів. Встановлені Кодексом адміністративного судочинства України обмеження щодо переліку осіб, які не можуть бути представниками, також не розповсюджується на ОСОБА_2 . Отже, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є хибними та суперечать нормам чинного законодавства (а.с. 159-161).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи позовна заява ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради підписана її представником адвокатом Слєсарєвим І.Е. На підтвердження повноважень представника надано ордер серії АА № 067818, копію якого додано до позовної заяви (а.с. 35).

Згідно із свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 535, виданим 04.03.2011 на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області від 01.03.2011 № 3, гр. Слєсарєв Ігор ОСОБА_3 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 36).

Відповідач надав до суду заяву про залишення позову без розгляду. На обґрунтування тверджень, викладених у заяві, міською радою надано копію рішення п`ятдесят четвертої (позачергової) сесії Сєвєродонецької міської ради сьомого скликання від 22.12.2018 № 3014 «Про припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконкому та затвердження заступників міського голови, керуючого справами виконкому».

Згідно з пп. 1.1 п. 1 цього Рішення припинено повноваження і службу в органах місцевого самоврядування та звільнено 22.12.2018 у зв`язку із розпуском та достроковим припиненням повноважень виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради VII скликання, частина перша статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_2 з посади першого заступника міського голови.

Разом з тим, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі № 360/181/19, яке набрало законної сили 01 липня 2019 року, за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача перший заступник міського голови Кузьмінов Олег Юрійович, керуючий справами виконавчого комітету Журба Юрій Анатолійович, заступник міського голови Степаненко Ірина Вікторівна, поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника міського голови Сєвєродонецької міської ради з 22.12.2018, рішення в цій частині звернуто до негайного виконання.

Також у провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа № 360/1798/19 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час в вимушеного прогулу.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 у справі № 360/1798/19 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника міського голови Сєвєродонецької міської ради з 16.04.2019 звернуто до негайного виконання у відповідності до вимог частини першої статті 371 КАС України.

Викладені обставини зумовили висновок суду першої інстанції, що позовна заява ОСОБА_1 підписана особою, в якої відсутні на це повноваження, тому підлягають застосуванню положення п. 2 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

За приписами ч. 1 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Позовна заява ОСОБА_1 підписана її представником адвокатом Слєсарєвим І.Е.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI) регламентовано, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закон № 5076-VI несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» регламентовано, що суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, у тому числі, державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Також п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.

Правочини у сфері підприємницької діяльності, вчинені з порушенням вимог пункту 1 частини першої цієї статті, можуть бути визнані недійсними (абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Станом на дату звернення ОСОБА_1 із позовом, 01 жовтня 2019 року, її представник ОСОБА_5 Е. був обізнаний щодо обмежень, які до нього застосовуються відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції». Тобто, на ОСОБА_2 як особи, звільненої з посади першого заступника голови Сєвєродонецької міської ради 22.12.2018, навіть за відсутності поновлення на посаді в судовому порядку, до 22.12.2019 розповсюджувала свою дію визначена спеціальним законом заборона щодо представництва інтересів будь-якої особи у справах проти міської ради.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені дії є грубим зловживанням процесуальними правами в розумінні ст. 45 КАС України.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи ОСОБА_1 щодо вичерпності переліку осіб, які не можуть бути представниками, нормами ст. 58 КАС України, оскільки Закон України «Про запобігання корупції» та Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» як спеціальні закони встановлюють додаткові обмеження для ОСОБА_2 щодо права бути представником в межах цієї справи.

Що стосується посилання на практику Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що наведені апелянтом рішення не розповсюджуються на спірні правовідносини. Зокрема:

- в постанові від 21.11.2018 у справі № 317/343/17 судом досліджено, які документи є належним підтвердженням повноважень адвоката;

- в постановах від 13 березня 2018 року в справі № 914/2772/16 та від 21 березня 2018 року в справі № 914/2771/16 суд зазначив про необхідність дотримання встановленого процесуальним законодавством порядку представництва юридичної особи в суді;

- в постанові від 15 травня 2019 року в справі № 825/1496/17 розглянуто правомірність рішення податкового органу щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При цьому, посилаючись на це судове рішення ОСОБА_1 зазначає, що п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює обмеження, не передбачаючи жодних наслідків у разі його порушення, що зумовлює відсутність підстав для визнання дій протиправними та скасування рішення «податкового органу». Хоча, як зазначено вище, ч. 2 ст. 26 вказаного Закону встановлено правові наслідки (санкції) порушення положень ч. 1 цієї статті.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок, що 01 жовтня 2019 року ОСОБА_2 як представник Марініч Е.Ю. підписав позовну заяву та засвідчив додані документи за відсутності відповідних повноважень та всупереч Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 114, 117, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в справі № 360/4303/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року в справі № 360/4303/19 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 18 грудня 2019 року.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук