Справа № 520/8901/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 р. м. Харків Справа № 520/8901/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В. (повний текст складено 30.09.19) по справі № 520/8901/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУПФУ в Харківській області), в якому просив:

- визнати противоправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у нездійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 та застосування до виплати зазначеної суми перерахунку порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 року №649;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 однією сумою без застосування порядку встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу розрахував її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Рішенням харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 позов задоволено.

Визнано противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у нездійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 та застосування до виплати зазначеної суми перерахунку порядку, встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 № 649.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18 однією сумою без застосування порядку встановленого постановою КМУ від 22.08.2018 № 649, з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу розрахував її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі № 520/10337/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 з 01.01.2018. На виконання зазначеного судового рішення (набрало законної сили 09.04.2019) у травні 2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 з 01.01.2018. Доплату за перерахунком за період з 09.04.2019 по 31.05.2019 в сумі 238680 грн. проведено у червні 2019 року. Також зазначає, що доплату за перерахунком за період з січня 2018 по 08.04.2019 в сумі 37546,20 грн. буде проведено в, порядку , визначеному постановою КМУ № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду". Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, та членам їх сімей згідно ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги, та вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2019 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач проходив службу у Збройних Силах та був звільнений в запас у 2005 році.

На пенсійному обліку перебуває у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова КМУ № 103), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.01.2018 було проведено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії. В той же час, виплата перерахованої пенсії була здійснена лише частково, що зумовило звернення позивача до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 позовні вимоги задоволено частково: визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 протиправними та зобов`язано виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018.

На виконання зазначеного рішення суду ГУПФУ здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 01.01.2018 по 08.04.2019, за наслідком якого були нараховані кошти в сумі 37546,20 грн.

Проте, виплата зазначених коштів відповідачем була започаткована у порядку, встановленому постановою КМУ від 22.08.2018 №649.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що законодавством не передбачено можливості виплати пенсії за минулий час з вини органу Пенсійного фонду України частинами, отже належним виконанням судового рішення у даному випадку є саме виплата перерахованої суми пенсії належної позивачу однією сумою. При цьому зазначалося, що пенсія за своєю правовою природою є доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції), тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати частину першу статті 122 КАС України та при визначені права позивача на звернення до адміністративного суду керуватися строками, визначеними в інших законах, зокрема, законах України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Тобто, суд вирішив спірні правовідносини в позовному провадженні по суті заявлених позивачем вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким розглядом спору в порядку позовного провадження, оскільки суд першої інстанції порушив норми процесуального права щодо встановленого порядку виконання судового рішення.

Суд першої інстанції не звернув увагу на сам факт звернення позивача до суду з вимогами про виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 саме на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18, яке набрало законної сили.

В таких випадках, з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень, законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, одним із способів якого є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Необхідність дотримання встановленого порядку виконання судового рішення, насамперед зумовлена нормами ст. 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення або стягнення заборгованості за іншим судовим рішенням.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання чи неналежного виконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та за нормами КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого (іншого) судового провадження.

Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18.

Відповідно, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту (зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.01.2018 по 08.04.2019 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 р. по справі № 520/10337/18), на думку позивача, є одним із способів належного виконання вказаного судового рішення.

Отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Таким чином, в даному випадку наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Спір у справі, що розглядається, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, що зумовлює наявність підстав для закриття провадження у справі.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, а також від 03.04.2019 по справі № 820/4261/18 .

Зважаючи на допущені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, вимоги ч. 1 ст. 319 КАС України, у справі є наявні підстави для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 250, 310, 311, 312, 315, 319, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 по справі № 520/8901/19 - скасувати.

Провадження у справі № 520/8901/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідними заявами щодо виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 по справі № 520/10337/18.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик Л.О. Донець

Повний текст постанови складено 20.12.2019.