Справа № 640/19727/19
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернувся у суд із позовом до Державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій протиправними та скасування постанови.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною, оскільки на момент її винесення сплинув строк на пред`явлення до виконання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. До того ж, спірна постанова не була направлена на адресу позивача та не підписана державним виконавцем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України разом з її копією відповідно до кількості учасників справи та заяви про поновлення строку для звернення до суду разом з доказами поважності причин його пропуску.

31 жовтня 2019 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку, позовну заяву та повноваження представника.

За результатами ознайомлення з поданими позивачем документами, судом 12 листопада 2019 року постановлено ухвалу про повернення позовної заяви.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати, визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що ним ужито всіх заходів для звернення до суду у встановлені законом строки. До того ж, до клопотання про поновлення строку додано докази на підтвердження факту оскарження спірної постанови в адміністративному порядку, звернення із адвокатськими запитами для отримання інформації, необхідної для складання позовної заяви.

Апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом установлено, що 16 жовтня 2019 року позивач звернувся у суд позов про визнання протиправними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та внесення відомостей відносно нього до Єдиного реєстру боржників, а також скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 вересня 2019 року.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач про постанову про відкриття виконавчого провадження дізнався ще до 25 вересня 2019 року, а запити до певних органів та не отримання на них відповідей, не є об`єктивно непереборними та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду. Крім того, судом зауважено, що в позовній заяві в новій редакції, позовні вимоги викладені некоректно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Такий позов може бути поданий до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, частиною 1 цієї правової норми закріплено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Обґрунтовуючи пропуск строку звернення до суду, позивач наголошує на тому, що постанову про відкриття виконавчого провадження йому не направлено. Крім того, наводить інформацію, яка свідчить, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на підставі якої відкрито виконавче провадження, містить ознаки підробки. На підтвердження викладеного надає копію постанови Донецького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, в якій установлено факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке останній не вчиняв.

З метою з`ясування всіх обставин, пов`язаних з винесенням оскаржуваної постанови та вчиненням оскаржуваних дій, представником позивача - адвокатом було направлено адвокатські запити, зокрема, до Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби, та подано скаргу Директору департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Однак, у строки, визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також Законом України «Про виконавче провадження», відповіді за результатами розгляду названих звернень не надійшли, що і зумовило необхідність звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що частиною 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено дуже короткий строк для вирішення судом справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Дотримання такого строку можливе за умови належної та ґрунтовної підготовки позовної заяви з додаванням до неї відповідних доказів.

Саме вчинення дій по підготовці позову та збору доказів і обумовили пропуск строку, закріпленого у частині 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково колегія суддів підкреслює, що згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини 3 цієї норми визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду, є передчасним та таким, що не враховує наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України повноваженнями щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду наділений виключно суд першої інстанції.

В силу положень частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Як убачається із матеріалів справи, у новій редакції позовної заяви прохальна частина містить технічну помилку, в результаті якої не зазначено вимоги позивача.

Колегія суддів уважає, що за результатами встановлення цієї обставини, суд не був позбавлений можливості продовжити позивачу строк для усунення недоліків та надати час для подання позовної заяви з виправленням технічної помилки, оскільки із тексту позову цілком очевидно, що позивач оскаржує дії, пов`язані із прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження та самої постанови.

За змістом частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення позовної заяви як така, що постановлена з порушенням вище наведених норм процесуального права, - скасуванню з направленням справи до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 287, 312, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька

(Повний текст постанови складений 18 грудня 2019 року.)