Справа № 1.380.2019.002431
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12306/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон-Ком» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення 15 год 54 хв,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 15 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон-Ком» (далі ТОВ «Еталон-Ком») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС) № від 08 лютого 2019 року, яким до нього було застосовано штрафні санкції відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (далі ПК) у розмірі 6303,49 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002431 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що протягом операційного дня 15 січня 2019 року контролюючий орган не надіслав позивачу квитанцію про неприйняття до реєстрації податкової накладної (далі ПН) і з огляду на приписи пункту 201.10 статті 201 ПК така ПН вважається зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) цим днем. Матеріалами справи підтверджується, що 15 січня 2019 року відбулося перенавантаження серверу Державної фіскальної служби України (далі ДФС), що не дало можливості товариству належним чином зареєструвати вказану ПН, невчасна реєстрація якої із цих підстав не може мати наслідком притягнення платника податків до відповідальності через відсутність у його діях вини, як суб`єктивної складової податкового правопорушення.

У апеляційній скарзі ГУ ДФС просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Еталон-Ком». Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом при постановленні рішення не було враховано те, що єдиним, належним та допустимим доказом своєчасності надання ПН на реєстрацію у ЄРПН є квитанція, у якій фіксується дата та час надходження такої ПН у електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Суд неправомірно взяв до уваги, як доказ своєчасності направлення ТОВ «Еталон-Ком» на реєстрацію ПН, звіти з комп`ютерної програми «Арт-Звіт Pro».

Одночасно суд неправомірно дійшов висновку, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасності реєстрації ПН лише за наявності його вини. Відсутність квитанції у позивача і у органу ДФС свідчить про невідправлення або некоректне відправлення позивачем ПН № 213 на реєстрацію в ЄРПН.

Оскільки відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 ПК та пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29 грудня 2010 року датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції, то такі підтверджуються наявною у матеріалах справи квитанцією № 1, згідно із якою ПН № 213 від 27 грудня 2018 року була доставлена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, 17 січня 2019 року о 10:30 год.

Представник ГУ ДФС у судовому засіданні апеляційного суду підтримала вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Еталон-Ком».

Представник позивача у ході апеляційного розгляду заперечила обґрунтованість вимог апелянта. Просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС провело камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування податкових накладних в ЄРПН за грудень 2018 року ТОВ «Еталон-Ком», результати якої оформлено актом перевірки від 08 лютого 2019 року № 268/13-01-52-12/40359521.

Під час перевірки контролюючим органом зроблено висновок про встановлення несвоєчасного подання та неподання позивачем звітності з податку на додану вартість (далі ПДВ) у порушення вимог підпункту 49.18.1 (49.18.2) пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ, пункту 203.1 статті 203 розділу V ПК.

На підставі вказаних висновків 08 лютого 2019 року ГУ ДФС відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК винесло ППР № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 6303,49 грн.

Зазначене ППР було оскаржене ТОВ «Еталон-Ком» у адміністративному порядку, однак рішенням ДФС № 19671/6/99-99-11-06-07-25 від 25 квітня 2019 року його скаргу було залишено без задоволення, а ППР ГУ ДФС № від 08 лютого 2019 року без змін.

Позивач із цим не погодився і оскаржив ППР ГУ ДФС № від 08 лютого 2019 року до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За правилами пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246).

Відповідно до пункту 2 вказаного порядку операційним днем є частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем (пункт 3 Порядку № 1246).

За правилами пунктом 4 Порядку № 1246 до ЄРПН вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Згідно із пунктом 5 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 12 Порядку № 1246 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 13 Порядку № 1246).

Згідно із положеннями пункту 14 Порядку № 1246 квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття (пункт 15 Порядку №1246).

На переконання апеляційного суду, за наслідками аналізу наведених правових норм суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначені для реєстрації ПН строки, встановлені у календарних днях. Право платника податку для реєстрації ПН пов`язується із операційним днем, який триває з 8-ї до 20-ї години. При цьому на контролюючий орган покладається обов`язок у будь-якому разі протягом операційного дня надіслати платнику податку одну з квитанцій: про прийняття ПН, про її неприйняття із зазначенням відповідних причин або про зупинення реєстрації ПН. Водночас, якщо протягом операційного дня одну із вказаних квитанцій не надіслано, то така ПН вважається зареєстрованою у ЄРПН.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується її учасниками, 27 грудня 2018 року ТОВ «Еталон-Ком» було виписано ПН № 213 на суму 278209,24 грн і на виконання вимог пункту 201.10 статті 201 ПК 15 січня 2019 року о 09:59 год надіслано через електронний кабінет на сайті ДФС.

У той же день о 10:25 год ТОВ «Еталон-Ком» отримало квитанцію про неприйняття ПН у зв`язку з недостатністю реєстраційного ліміту. У подальшому ТОВ «Еталон-Ком» здійснило доплату у сумі 45000 грн, яка була зарахована на його рахунок о 15:30 год.

Після цього о 16:24 ТОВ «Еталон-Ком» повторно надіслало ПН від 27 грудня 2018 року № 213 на реєстрацію у ЄРПН, однак протягом періоду 15-16 січня 2019 року товариством не було отримано жодну із зазначених у пункті 14 Порядку № 1246 квитанцій.

Своєчасність надіслання позивачем ПН від 27 грудня 2018 року № 213 на реєстрацію у ЄРПН підтверджується листами ТОВ «ДІСІЕНСІ» (організації, що забезпечує працездатність комп`ютерної програми «Арт-Звіт Pro») №1/31.07.19 від 31 липня 2019 року та № 1/18.09.10. від 18 вересня 2019 року з додатками (а.с. 93-108).

Відповідачем не було надано суду належних і допустимих доказів відсутності технічних проблем у роботі комп`ютерної програми «Арт-Звіт Pro» протягом операційного дня 15 січня 2019 року на спростування вказаної інформації ТОВ «ДІСІЕНСІ».

Виходячи із встановлених обставин та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 806/832/17, від 27 березня 2018 року у справі № 825/2411/16, від 26 червня 2018 року у справі № 806/2219/16, від 22 листопада 2018 у справі № 813/815/18, від 26 листопада 2018 року у справі № 813/815/18, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що протягом операційного дня 15 січня 2019 року контролюючий орган не надіслав ТОВ «Еталон-Ком» квитанцію про неприйняття до реєстрації ПН від 27 грудня 2018 року № 213, а отже вона з огляду на приписи пункту 201.10 статті 201 ПК вважається зареєстрованою у ЄРПН у цей день.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Протиправність діяння обумовлена невиконанням чи неналежним виконанням вимог, встановлених законом. Відповідальність за діяння можлива лише у разі, якщо на особу покладено обов`язок діяти у певний ситуації у визначений спосіб. Відсутність вини платника податків унеможливлює можливість притягнення до відповідальності за податкові правопорушення.

При цьому апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції у тому, що застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації ПН, що передбачені статтею 120-1 ПК, можливе лише за наявності безпосередньої його вини, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 819/777/17, від 30 січня 2018 року у справі № 815/2745/17, яка доречно була врахована при вирішенні даного спору з огляду на приписи частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, оскільки ТОВ «Еталон-Ком» 15 січня 2019 року вжило усіх можливих зі своєї сторони заходів для реєстрації ПН від 27 грудня 2018 року № 213, яка не відбулася у цей операційний день через технічні проблеми серверу ДФС, то невчасна реєстрація вказаної ПН із наведених підстав не може служити підставою для притягнення позивача до відповідальності за відсутності у його діях вини у вчиненні податкового правопорушення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Одночасно апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає правомірним визнання протиправним та скасування ППР від 08 лютого 2019 року № .

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002431 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 19 грудня 2019 року.