Справа № 2-а-2276-10-1012
Суддя: Тетервак Н. А.
Дата ухвалення: 2010-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа №2-а-2276,2277 /2010р.
ПОСТАНОВА

іменем України

21 грудня 2010р. суддя Іванківського районного суду Київської області Тетервак Н.А.,розглянувши у письмовому провадженні в смт. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Іванівському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання відповідача перерахувати їй основну пенсію по інвалідності відповідно до ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить 6-й мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров`ю,відповідно до ст.. 50 Закону,в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком.

Справи об`єднано в одне провадження.

Позивачка посилається на те, що вона є інвалідами 3 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС ,проживає на території гарантованого добровільного відселення та отримує пільгову пенсію по інвалідності .

Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 3 групи, щодо якої встановлено причинний зв`язок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та як додаткова пенсія за шкоду,заподіяну здоров`ю - в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком.

Проте, відповідач виплачував їй пенсію не у відповідності із Законом, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Позивачка просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення їй пенсії в розмірах, що не відповідають вимогам ч.4 ст.. 54, ст.. 50 Закону України від 28.02. 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов`язати відповідача провести перерахунок її пенсії на рівні,не нижче б мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду,заподіяну здоров`ю, відповідно до ст.,50 Закону України» Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стягнути з Управляння Пенсійного фонду України в Іванківському районі на її користь недоплачену суму державної пенсії, з подальшою виплатою згідно закону.

В судове засідання позивачка не з`явилася.

Подала заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в межах чинного законодавства України.

Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_2 - є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС -1 категорії(посвідчення Серії НОМЕР_1 ), інвалідом 3 групи, захворювання зв`язано з ЛНА на ЧАЕС, що підтверджено відповідною довідкою №189299 та одержує пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду,завдану здоров`ю по інвалідності 3 групи в УПФ.

Отже, вимоги позивачки щодо визнання дій неправомірними та перерахунку її основної пенсії є неправомірними,так як позивачка не одержувала пенсії по інвалідності,згідно ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи».

Проте,розмір її основної та додаткової пенсії не відповідає вимогам ч.4 ст. 54 та ст.. 50 Закону.

Отже, додаткова пенсія позивачки призначена та виплачувалася їй в розмірі, що не відповідає вимогам ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком.

Пенсія позивачці нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду.

З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає роз`яснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі.

А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від

16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України назначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6).

Згідно з ч,2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією і законами України.

Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст.ст.50, 54 Закону, є «правомірною.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і з ободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є повним обов`язком держави ( ст.3, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх кількість обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22).

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч,2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими іконами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами країни правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава шинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та містять існуючих прав і свобод.

Перерахунку пенсія позивачки відповідно до ст..50 ,54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягає з 24 травня 2010р., оскільки позивачка звернулася з позовом до суду 24.11. 2010р., а відповідно до ст.99 КАСУ встановлено шестимісячний строк звернення до суду.

Керуючись ст.ст.99,100,122,158-163 КАС України, ч.4 ст. 54 , ст.. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного Фонду України у Іванківському районі Київської області щодо призначення пенсії ОСОБА_3 в розмірі, який не відповідає вимогам ч.4 ст. 54, ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,- неправомірними.

Зобов`язати відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату основної пенсії відповідно до ч.4 ст. 54 кону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров`ю, згідно ст.. 50 Закону ««Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «, починаючи з 24 травня 2010

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає чинності на протязі 10 днів, якщо у вказаний термін на неї не буде подана апеляцій карга до Адміністративного апеляційного суду Київської області через Іванківський райсуд.

Суддя: