Справа № 420/2817/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2817/19
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

за участю секретаря: Пономарьової Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чорноморського міського голови Хмельнюка Валерія Яковича, Чорноморської міської ради Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині звільнення; зобов`язання вчинити певні дії; поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чорноморського міського голови Хмельнюка Валерія Яковича та Чорноморської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Чорноморського міського голови №32-к від 05.04.2019 "Про внесення змін до розпорядження від 22.01.2019 року № 19-а" в частині звільнення за власним бажанням; розпорядження Чорноморського міського голови №19-а від 22.01.2019 "Про надання відпустки ОСОБА_1 " в частині звільнення; поновлення на посаді заступника міського голови м. Чорноморська Одеської області з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області; зобов`язання Чорноморського міського голови вчинити необхідні дії щодо скасування внесеного до трудової книжки запису за № 24 про звільнення з посади за власним бажанням та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано тим, що позивач працювала на посаді заступника міського голови м. Чорноморська Одеської області з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області з 24.01.2014 року, призначена на посаду відповідно до рішення Іллічівської міської ради №443 від 24.02.2014 року, розпорядження Іллічівського міського голови №6-к від 24.01.2014 року та відповідно до положень Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посада, яку займала позивач є виборною посадою.

Позивач зазначила, що 11.04.2019 року до її трудової книжки був внесений запис про звільнення з посади за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, підстава внесення запису - розпорядження №32-к від 05.04.2019 року.

Позивач вважає, що рішення про її звільнення та внесення відповідного запису до трудової книжки є незаконним, порушує права позивача на працю, службу в органах місцевого самоврядування.

У позовній заяві позивач зазначає, що рішення про звільнення заступника міського голови м. Чорноморська Одеської області з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради є виключною компетенцією Чорноморської міської ради Одеської області, а тому міський голова, приймаючи рішення про звільнення позивача, вийшов за межі наданих йому повноважень.

Так, позивач 22.01.2019 року зверталась до Чорноморського міського голови із заявою про надання відпустки з послідуючим звільненням з 24.03.2019 року за власним бажанням, однак, з окремою заявою про звільнення, позивач не зверталась та рішення Чорноморською селищною радою Одеської області за наслідками розгляду заяви від 22.01.2019 року про відпустку з подальшим звільненням не приймалось.

Також, позивач зазначає, що 20.02.2019 року та 26.02.2019 року вона зверталась до Чорноморського міського голови з окремими заявами щодо зміни заяви від 22.01.2019 року в частині звільнення з проханням не звільняти в останній день відпустки.

Таким чином, позивач вважає, що оскільки вона проінформувала Чорноморського міського голову про намір продовжити роботу на займаній посаді до звільнення, національним законодавством чітко визначена процедура залишення на посаді під час перебування у відпустці особи, яка подала заяву про звільнення після виходу із відпустки, а потім її відкликала, тому позивач вважає, що Чорноморський міський голова в даному випадку зобов`язаний був застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для позивача та не звільняти її після звернення 20.02.2019 року із заявою про відкликання заяви в частині звільнення.

Окрім того, позивач зазначила, що в день звільнення 11 квітня 2019 року перебувала на лікарняному, що підтверджується копіями лікарняних листків, а тому звільнення в цей день є незаконним.

У свою чергу, враховуючи те, що позивача незаконно звільнено, позивач вважає, що має право на стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 11 липня 2019 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов`язано Чорноморського міського голову Хмельнюка Валерія Яковича змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 11 квітня 2019 року на 26 квітня 2019 року.

Зобов`язано Чорноморську міську раду Одеської області вжити заходи щодо виплати ОСОБА_1 допомоги з тимчасової непрацездатності в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування ".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позов в частині, суд першої інстанції виходив з того, що дата звільнення має бути змінена з огляду на перебування на лікарняному позивача.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої зазначив, що станом на 20 лютого 2019 року позивач право на відкликання заяви про звільнення втратила, оскільки закінчився встановлений законодавством про працю строк для відкликання відповідної заяви.

Також суд першої інстанції зазначив, що на момент подання позивачем заяви про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням, рішенням ради припинено повноваження позивача.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідачем порушено процедуру звільнення позивача, оскільки приймаючи спірні розпорядження міський голова не посилався на висновок рішення Чорноморської міської ради Одеської області №389-VII від 25.01.2019 року. Також позивач зазначає, що до трудової книжки внесено запис №24 про звільнення за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, підстава внесення запису - розпорядження №32-к від 05.04.2019 року, однак в трудовій книжці відсутнє посилання на рішення міської ради.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працювала на посаді заступника міського голови м. Чорноморська Одеської області з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області з 24.01.2014 року.

Так, відповідно до розпорядження Іллічівського міського голови №6-к від 24.01.2014 року "Про призначення на посаду", призначено ОСОБА_1 на посаду заступника Іллічівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради як затверджену в цій посаді рішенням Іллічівської міської ради (т.1,а.с.13).

У трудовій книжки позивача під номером 20 зроблений запис від 24 січня 2014 року - на підставі рішення Іллічівської міської ради від 24.01.2014 року № 443-УІ призначена на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради; підстава: розпорядження № 6-к від 24.01.2014 року (т. 1, а.с. 17-18).

Згідно рішення Чорноморської міської ради Одеської області №68-VII від 12 березня 2016 року "Про затвердження на посади заступників Чорноморського міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на посаду керуючого справами виконавчого комітету", затверджено ОСОБА_1 заступником міського голови (економіка та фінанси) (т.1, а.с.11-12).

22 січня 2019 року позивач звернулась до Чорноморського міського голови із заявою, в якій просила надати чергову відпустку тривалістю 60 календарних днів з 23 січня 2019 року з послідуючим звільненням з 24.03.2019 року за власним бажанням (Т.1.а.с.45).

Розпорядженням Чорноморського міського голови №19-а від 22.01.2019 року "Про надання відпустки", заступнику міського голови ОСОБА_1 надано невикористану частину додаткової відпустки посадової особи місцевого самоврядування, невикористану частину основної щорічної відпустки з 23 січня 2019 року по 24 березня 2019 року включно з послідуючим звільненням в останній день відпустки 24 березня 2019 року за власним бажанням (Т.1,а.с.22).

Також матеріалами справи підтверджено, що рішенням Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 року № 389-УІІ "Про дострокове припинення повноважень та звільнення заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_1", міська рада вирішила: 1). визнати роботу заступника міського голови ОСОБА_1 незадовільною; 2). достроково припинити повноваження та звільнити ОСОБА_1 з посади заступника міського голови; 4). у разі перебування ОСОБА_1 на лікарняному або у відпустці під час прийняття даного рішення, наказ про її звільнення видати у перший день виходу на роботу після лікарняного або відпустки; 5). Службі персоналу виконавчого комітету Чорноморської міської ради оформити звільнення ОСОБА_1 згідно чинного законодавства про працю (а.с. 129-130, т.1).

З протоколу 28 сесії Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 року вбачається, що додатково за пропозицією ОСОБА_5 до порядку денного включено питання про звіт заступника міського голови ОСОБА_1 щодо повноважень, покладених на неї згідно з посадовою інструкцією за період з 2015 по 2018 роки та надання оцінки її діяльності та про дострокове припинення повноважень та звільнення заступника міського голови ОСОБА_1

Заслухавши звіт, міський голова поставив на голосування пропозицію про прийняття звіту та визнання звіту задовільним. За це питання голосували: "за" -11, "проти" -0, "утримались" - 23, не голосували - 0.

Тому, міським головою поставлено на голосування пропозицію про прийняття звіту та визнання звіту незадовільним. За цим питанням проголосувало "за" - 22, "проти" - 10, "утримались" - 2, не голосували - 0.

Також за пропозицією ОСОБА_5 , депутата міської ради поставлено на обговорення питання про дострокове припинення повноважень та звільнення заступника міського голови ОСОБА_1 . За цим питанням проголосувало "за" - 22, "проти" - 10, "утримались" - 2, не голосували - 0 (а.с. 216-223, т.1).

Також судом досліджено відеозапис 28 сесії Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 року в частині щодо розгляду вказаного питання (а.с. 242, т.1).

Суд встановив, що зазначене рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду та рішенням від 22 травня 2019 року у справі № 420/718/19, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову (а.с. 191-198, т.1). Зазначене рішення набуло законної сили відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року.

Розпорядженням Чорноморського міського голови від 15.02.2019 року № 43-а "Про продовження відпустки", ОСОБА_1 , заступнику міського голови, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю продовжено відпустку на 18 календарних днів з 25 березня 2019 року по 11 квітня 2019 року включно (а.с. 157, т.1).

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Чорноморського міського голови, в якій зазначила, що у зв`язку з тим, що рішення про звільнення позивача не прийнято (відсутнє розпорядження міського голови), відкликаю свою заяву про звільнення з посади заступника міського голови за власним бажанням подану 22 січня 2019 року (Т.1,а.с.46).

26 лютого 2019 року позивачем подано заяву до Чорноморського міського голови, в якій позивач відкликала заяву, подану 22 січня 2019 року та просила не звільняти її з посади в останній день виходу із відпустки (Т.1,а.с.47).

Матеріалами справи підтверджено, що на вказані заяви позивача, Чорноморський міський голова листом від 21.03.2019 року №1-ч-511 повідомив ОСОБА_1 про те, що право повернутись на роботу й відкликати заяву про звільнення позивач на підставі ст. 38 КЗпП України мала лише протягом строку попередження (два тижні) та цей строк скінчився 05 лютого 2019 року, та у зв`язку з тим, що позивач не відкликала подану заяву в частині звільнення до цієї дати, позивач втратила право на повернення до роботи після закінчення відпустки (т. 1, а.с.48).

05 квітня 2019 року Чорноморським міським головою прийнято розпорядження №32-к "Про внесення змін до розпорядження від 22.01.2019 року №19-а", відповідно до якого враховуючи заяву ОСОБА_1 про продовження відпустки на 18 календарних днів, у зв`язку з лікарняним внесено зміни та доповнення до розпорядження від 22.01.2019 року №19-а "Про надання відпустки ОСОБА_1 ", а саме: продовжити відпустку ОСОБА_1 , у зв`язку з лікарняним з 25 березня по 11 квітня 2019 року включно з послідуючим звільненням в останній день відпустки 11 квітня 2019 року за власним бажанням (Т.1, а.с.21).

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 11.04.2019 року звільнена з посади за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі розпорядження №32-к від 05.04.2019 року (Т.1,а.с.14-19).

Суд встановив, що 10 квітня 2019 року позивач звернулась до Чорноморського міського голови із заявою, в якій просила продовжити відпустку на період лікарняного з 08 квітня 2019 року, до заяви додала копію відкритого лікарняного листка (т1, а.с.49).

26 квітня 2019 року позивач надала заяву з проханням провести виплату лікарняних листків з 08 квітня по 26 квітня 2019 року згідно з чинним законодавством та додала до цієї заяви оригінали лікарняних листків Серія АДЦ № 680669, з 08 квітня 2019 року до 11 квітня 2019 року, з відміткою, що ОСОБА_1 продовжує хворіти, та Серія АДЦ № 6800840 з 12 квітня 2019 року по 26 квітня 2019 року, з відміткою стати до роботи з 27 квітня 2019 року (Т.1,а.с.50, 51-52).

Колегією суддів встановлено, що протоколом засідання постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності УІІ скликання від 25.02.2019 року вирішено рекомендувати пленарному засіданню сесії підтримати проект рішення "Про затвердження на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_2 (витяг з протоколу № 68) (а.с. 159, т.1).

Крім того, судом досліджено рішення Іллічівської міської ради від 06.11.2015 року № 2-УІІ "Про затвердження Регламенту Іллічівської міської ради сьомого скликання" (т. 1, а.с. 23-44).

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження Чорноморського міського голови №32-к від 05.04.2019 "Про внесення змін до розпорядження від 22.01.2019 року № 19-а" в частині звільнення за власним бажанням та розпорядження Чорноморського міського голови №19-а від 22.01.2019 "Про надання відпустки ОСОБА_1 " в частині звільнення є правомірними та відсутні правові підстави для їх визнання протиправними та скасування

Апеляційний суд, погоджуючись з правильним висновком суду першої інстанції по суті позовних вимог, вважає за необхідним зазначити про таке.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт17 частини 1 статті 4 КАС України).

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень та дій органу державної влади з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач проходив публічну службу на посаді заступника голови Чорноморської міської ради ( мера) має 4 ранг посадовця.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України "Про місцеве самоврядування" , "Про службу в органах місцевого самоврядування"

Фактичним предметом спору у справі що розглядається є правомірність рішення відповідача щодо звільнення позивача з адміністративної посади, тобто спірні правовідносини щодо припинення публічної служби.

Отже, суду необхідно перевіряти чи були у відповідача необхідні та достатні підстави для винесення такого рішення на момент його прийняття .

Судом встановлено, що на час прийняття оспорюваного рішення про припинення публічної служби позивача у відповідача формально існували дві правові підстави:

- пропущення двотижневого строку відкликання заяви про звільнення та запрошення на цю посаду іншу особу;

- наявність на рішення Чорноморської міської ради про недовіру позивачу та припинення іі повноважень на посаді заступника.

З приводу порушення двотижневого строку слід зазначити про таке.

Частиною першою статті 38 КЗпП України встановлено мінімально допустимий строк попередження роботодавця про звільнення працівника за його ініціативою. Встановлення такого строку є гарантією прав роботодавця, спрямованою на забезпечення належного функціонування підприємства, установи, організації та пошук нових кадрів, тощо.

У статті 3 Закону України «Про відпустки» йде мова про право позивача на отримання не використаної ним відпустки у випадку його звільнення.

Разом з тим, отримання таких відпусток впливає лише на дату звільнення працівника, а не на фактичне продовження його трудових відносин.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року у справі №826/17279/16, від 18 листопада 2019 року у справі №813/3857/15.

Підсумовуючи наведене, написання заяви про надання відпустки з подальшим звільненням не свідчить про те, що право на відкликання заяви про звільнення автоматично переноситься до моменту винесення оспорюваного рішення відповідача про припинення державної служби.

Отже, аргумент позивача, що право на відкликання заяви про звільнення зберігається за нею до дати виходу з відпустки, не відповідає правильному змісту правового регулювання вказаних вище норм КЗпП України. Надання роботодавцем невикористаної відпустки при звільненні не свідчить про продовження строку, в межах якого працівник може передумати про своє рішення про звільнення.

Другим аспектом цієї правової підстави є наявність або відсутність факту запрошення іншої особи.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

У постанові від 16.05.2018 ,справа 825/382/17, від 03.07.2019 , справа №705/4426/*16-ц ВС дотримується позиції, що за наявності листа запрошення (або погодження на переведення) від підприємства, до якого переводиться працівник, такому працівнику не можна відмовити в укладанні договору.

З висновків ВС у постанові від 30.08.2018 , справа 750/5071/17 випливає, що запрошеною інша особа вважається на момент висловлення своєї згоди на переведення.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_2 , останній звільнений із посади (попередньої) за переведенням для подальшої роботи у виконавчому комітеті Чорноморської міської ради відповідно до ст. 36 КЗпП.

Рішення міської ради про призначення ОСОБА_2 датоване 01.03.2019 року.

Проте в матеріалах справи містяться безумовні докази щодо запрошення ОСОБА_2 ( з урахування особливостей призначення заступника мера) до відкликання позивачем своєї заяви про звільнення, а саме: заява ОСОБА_2 про розгляд його кандидатури від 04.02.2019; звернення депутатської фракції партії "Відродження" на адресу Чорноморського міського голови від 11.02.20194 відповідь керуючого справами у зацікавленості кандидатури ОСОБА_2 від 18.02.2019 року, чергового рішення комісії Чорномосрької міської ради.

Підсумовуючи наведене, суд вважає , що аргументи апелянта про можливість відкликання своєї заяви по винесення головою відповідного розпорядження не переконливими.

З приводу рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 року № 389-УІІ "Про дострокове припинення повноважень та звільнення заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеської області ОСОБА_1 " апеляційний суд зазначає наступне.

Наявність такого рішення є безумовною підставою для припинення повноважень позивача з посади заступника мера з підстав втрати довір`я.

Отже, при винесенні розпорядження про звільнення у відповідача не існувало будь-якого іншого варіанта - як припинення публічної служби.

Однак, відповідач, враховуючи наявність невідкликаної зави про звільнення, цілком справедливо обрав для позивача найбільш сприятливу підставу для звільнення ( звільнення за власним бажання та звільнення за втратою довіри на переконання суду несе різні правові та соціальні наслідки для особи) , що узгоджується із принципом пропорційності.

В іншому випадку в разі задоволення позову позивача щодо визнання протиправним рішення про звільнення суд буде вимушений ( пункт 18 постанови Пленуму) оговорювати питання щодо зміни формулювання підстави звільнення , що, як було зазначено вище, є найменш сприятливим до позивача.

Окремо суд вважає необхідним зазначити про таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово розглядав справи щодо спрів, які стосуються питань, пов`язаних із працевлаштуванням державних службовців, їхнім кар`єрним просуванням і завершенням служби.

Зокрема у рішенні «Пеллегрен проти Франції" від 08 грудня 1999 року, заява № 28541/95 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміна «Державна (публічна) служба»». З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обов`язків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов`язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту "державного управління", цього інтересу немає (пункту 60,65 згаданого вище рішення).

Аналогічні інтереси щодо особливих відносин довіри і лояльності закріплені у чинному законодавстві .

Так, зокрема, відповідно до статті 4 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі

Вирішуючи спір, суд виходить із того, що позивач, займаючи таку високу посаду - заступник мера , був пов`язаний обов`язком особливих відносин довіри і лояльності до держави в особі Чорноморської міської Ради та Голови, зважувати все, що стосувалося виконання його професійних завдань та правових наслідків написання заяви про звільнення з адміністративної посади.

Суд передусім відзначає, що всі права і обов`язки позивача та законні інтереси держави щодо особливих відносин довіри і лояльності, чітко визначені у профільному Законі «Про службу в органах місцевого самоврядування", були чинними на час подій у справі, а відтак надавали позивачу можливість передбачити наслідки своїх дій.

Відповідач, приймаючи спірне рішення, вирішував одночасно не лише питання щодо проходження публічної служби позивача, а також питання організації і координації діяльності підзвітних заступнику мера органів з метою забезпечення принципу безперервності влади та ефективного виконання функцій органів місцевого самоврядування ( стаття 8 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" шляхом як найшвидшого підбору кандидатури з обов`язковим дотримання відповідних законних процедур, які є обов`язковими при призначенні іншої особи на посаду заступника мера.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач подала заяву про відкликання заяви про звільнення після спливу двотижневого строку, який визначений для попередження роботодавця про звільнення. До того ж, на посаду, яку позивач займала до звільнення, було призначено іншого працівника. Тому суд першої інстанції зробив юридично правильний висновок про правомірність її звільнення і відсутність підстав для продовження роботи.

За таких обставин розпорядження Чорноморського міського голови №32-к від 05.04.2019 року "Про внесення змін до розпорядження від 22.01.2019 року № 19-а" в частині звільнення за власним бажанням та розпорядження Чорноморського міського голови №19-а від 22.01.2019 року "Про надання відпустки ОСОБА_1 " в частині звільнення є правомірними та відсутні правові підстави для визнання протиправними та скасування, а тому в цій частині позовні вимоги не належать задоволенню, про що правомірно зазначено судом першої інстанції.

Судом попередньої інстанції також вірно ураховано, що позивач перебувала до 26 квітня 2019 року на лікарняному, а тому дата звільнення має бути змінена та позовні вимоги підлягають частковому задоволенні в частині зобов`язання Чорноморського міського голову Хмельнюка Валерія Яковича змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 11 квітня 2019 року на 26 квітня 2019 року та зобов`язання Чорноморської міської ради Одеської області вжити заходи щодо виплати ОСОБА_1 допомоги з тимчасової непрацездатності в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Однак, вирішуючи зазначений спір, суд першої інстанції належним чином не дотримався та не вирішив питання в порядку передбачених ст.49 КАС України, стосовно можливості залучити до участі у справі ОСОБА_4 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чорноморського міського голови Хмельнюка Валерія Яковича та Чорноморської міської ради Одеської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування розпорядження Чорноморського міського голови №32-к від 05.04.2019 в частині звільнення; розпорядження Чорноморського міського голови №19-а від 22.01.2019 в частині звільнення; зобов`язання вчинити певні дії; поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Зобов`язати Чорноморського міського голову Хмельнюка Валерія Яковича змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 11 квітня 2019 року на 26 квітня 2019 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.12.2019 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: О.І.Шляхтицький