Справа № 826/2556/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2556/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м.Києві, з урахуванням уточненої позовної заяви, про визнання протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 15.08.2017 року № 26-15-17-02-33, визнання протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві щодо невизнання податкового боргу, який рахується за позивачем у сумі 137734,66 грн., безнадійним та його списання, зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві прийняти рішення про визнання податкового боргу, який рахується за позивачем у сумі 137734,66 грн., безнадійним та його списання.

Враховуючи клопотання про заміну неналежного відповідача від 12.10.2018 (а.с. 121), неналежного відповідача по справі - Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, було замінено на належного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2019 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги апеляційної скарги. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки працівники ГУ ДФС у м. Києві діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, приймаючи рішення про опис майна позивача у податкову заставу.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що заборгованість позивача має бути визнана безнадійною та списаною, у зв`язку зі сплином строку давності, встановленого ст.102 ПК України.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 14.11.2013 року № 1489, була проведена документальна невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 на підставі п. 79.1 та п. 79.2 ст. 79 ПК України.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 27.11.2013 року № 45/1720/ (а.с. 57) про результати документальної невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб з отриманого додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором позивачу за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Відповідно до висновків акту від 27.11.2013 № 45/1720/, перевіркою встановлено порушення пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 та пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а саме - не підтверджено сплату податку з доходів фізичних осіб з отриманого додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого кредитором в 2012 році, що слугувало підставою для донарахування позивачу суми податку з доходів фізичних осіб у розмірі 110187,73 грн.

Так, у вищевказаному акті перевірки зазначено, що ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві в зв`язку з перевіркою відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів в 2012 році фізичній особі ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк» було направлено письмовий запит від 02.08.2013 року № 2197/10/26-50-17-03-11 щодо надання інформації про суми виплачених у 2012 році доходів фізичних осіб.

У відповідь на запит ПАТ «Укрсиббанк» повідомив, що фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу - 126), на загальну суму 649425,49 грн.

Позивачем до ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві подано декларацію про майновий стан та доходи за 2012 рік, в якій не вказано отриманий дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу - 126), на загальну суму 649425,49 грн., що є порушенням пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 та пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України.

30.08.2013 ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на адресу позивача надіслано лист № 186/Л/26-50-17-03-12 (а.с. 55) з проханням надати інформацію щодо деталізації доходу, отриманого позивачем у вигляді додаткового блага від ПАТ «Укрсиббанк» на суму 649425,49 грн. та надати копії платіжних документів щодо сплати на доходи фізичних осіб з доходу,отриманого позивачем у вигляді додаткового блага.

На підставі акту від 27.11.2013 року №45/1720/, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2013 року № (а.с. 60), яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 137734,66 грн., у тому числі за основним платежем - 110187,73 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 27546,93 грн.

Оскільки станом на 02.02.2014 року за позивачем обліковувалась сума податкового боргу за узгодженим грошовим зобов`язанням у розмірі 137734,66 грн., керуючись ст.ст. 20, 59, 60 ПК України, ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві направило на адресу позивача податкову вимогу від 03.02.2014 року № 20-17 (а.с. 62).

15 серпня 2017 року ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення №26-15-17-02-33 про опис майна позивача в податкову заставу в порядку ст. 89 ПК України (а.с. 63).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, для захисту своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що вказаний податковий борг позивача (у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг) зі сплином строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, мав бути визнаний безнадійним та списаним відповідно до вимог ст. 101 ПК України та згідно Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків від 10.10.2013 № 557.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктами 16.1.3-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України).

При цьому, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України під податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.4 ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 19-1.1.24 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюю такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (пп. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Відповідно до положень п. 101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний», згідно з п. 101.2 ст. 101 ПК України, розуміється, зокрема: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 ПК України).

Строки давності та їх застосування визначені ст. 102 ПК України.

Так, відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 ст. 102 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 844/24376 (далі - Порядок № 577).

Відповідно до пп. П. 2.1 Порядку № 577 під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст.. 102 гл. 9 розд. II Кодексу; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). 5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Пунктом 3.1 Розділу ІІІ Порядку № 577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається у випадку, визначеному в пп. 3 п. 2.1 розд. II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів; у випадку, визначеному в абз. 4 пп. 2 п. 2.1 розд. II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів.

Відповідно до п. 4.1-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених пп. 4 п. 2.1 розд. II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

В інших випадках, передбачених пп.пп. 1, 2, 3, 5 п. 2.1 розд. II цього Порядку (в тому числі відносно податкового боргу по якому минув строк позовної давності), орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог п. 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційної системи не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави вважати, що списанню податкового боргу передує процедура визначення сум безнадійного податкового боргу, яка здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником податкового органу за наявності підстав та на підставі заяви платника податків та доданих документів, що підтверджують безнадійність податкового боргу.

Поряд з цим, відповідно до п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п. 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п. 89.2 ст. 89 ПК України).

Абзацом 3 п. 89.3 ст. 89 ПК України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з п. 91.1 ст. 91 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого.

Таким чином, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Колегія суддів встановила, що оскільки в поданій позивачем до контролюючого органу декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік не було вказано отриманий дохід у вигляді додаткового блага на суму 649425,49 грн., контролюючим органом, на підставі акту перевірки від 27.11.2013 року № 45/1720/, винесено податкове повідомлення-рішення від 13.12.2013 № , яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 137734,66 грн.

Зазначене грошове зобов`язання у встановлений строк сплачене не було, що стало передумовою виникнення податкового боргу, який станом на 02.02.2014 року становив 137734,66 грн., зважаючи на що, контролюючим органом на адресу позивача направлено податкову вимогу від 03.02.2014 № 20-17.

З даних картки особового рахунку позивача, на яку посилається контролюючий орган та витягів з Інтегрованої картки платника (а.с. 96, 103) та апеляційній скарзі (а.с. 182) на позовну заяву, а також згідно доповідної записки в.о. начальника ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.12.2016 року № 742/26-56-17-09 (а.с. 109), вбачається, що недоїмка в розмірі 137734,66 грн. обліковувалась за позивачем з 22.01.2014.

Таким чином, аналізуючи вказані раніше приписи податкового законодавства, можна дійти висновку, що вказаний податковий борг позивача (у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг) за сплином строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, мав бути визнаний безнадійним та списаним відповідно до вимог ст. 101 ПК України та згідно з Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Втім, ГУ ДФС у м. Києві у своєму відзиві від 03.10.2018 (а.с. 101) зазначив, що керуючись п. 87.1 ст. 87 ПК України на підставі доповідної записки від 15.12.2016 № 742/26-56-17-09 звернувся до юридичного відділу передавши матеріали на стягнення податкового боргу з позивача.

Надалі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2017 було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 826/222/17 (за позовом ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 137734,66 грн.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2017 року встановлено строк для усунення недоліків в адміністративній справі № 826/222/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2017 року подовжено строк для усунення недоліків в адміністративній справі № 826/222/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2017 позовну заяву ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві в адміністративній справі № 826/222/17 залишено без розгляду, та зазначено, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей, що контролюючий орган повторно звертався до адміністративного суду з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 137734,66 грн., відповідно, зважаючи на встановлені податковим законодавством строки давності, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає обґрунтованими заявлені вимоги позивача стосовно визнання протиправною бездіяльності Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві щодо невизнання податкового боргу, який рахується за ОСОБА_1 на суму 137734,66 грн., безнадійним та його списання.

Наведене також свідчить про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 15.08.2017 № 11370/Л/26-15-17-02-33 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 19 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма