Справа № 340/1812/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1812/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року (суддя Жук Р.В., м. Кропивницький) у справі № 340/1812/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

треті особи Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, Кіровоградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області,

про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області від 24.06.2019 у виконавчому провадженні № 33841302 про повернення виконавчого листа від 06.08.2012 №2а-141/10 стягувачу, а також зобов`язати Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області відновити виконавче провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа від 06.08.2012 №2а-141/10 (а.с. 3-5, т. 1).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову відділу ПВР Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області від 24.06.2019 у виконавчому провадженні № 33841302 про повернення виконавчого листа від 06.08.2012 № 2а-141/10 стягувачу. Також судом першої інстанції за результатами розгляду цієї справи вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. шляхом їх стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області (а.с. 92-95, т. 2).

Вказане рішення мотивоване тим, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 2а-141/10 фактично виконано. З огляду на це, у відповідача були відсутні підстави для повернення виконавчого листа від 06.08.2012 № 2а-141/10 стягувачу з підстав відсутності можливості його виконання, що передбачено п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Що стосується позовних вимог про зобов`язання Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області відновити виконавче провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа від 06.08.2012 № 2а-141/10, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаних вимог посилаючись на те, що саме скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві є достатнім та належним способом поновлення порушеного права.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду в справі № 2а-141/10 має зобов`язальний характер і містить вимоги щодо перерахунку пенсії позивача за період з 08.05.2009 по 22.07.2011р. Таке рішення є виконаним і перерахунок пенсії здійснено у розмірі 98 306,10 грн. за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 року (до змін в законодавстві) у розмірі 98 306,10 грн., з 01.07.2009 року по 21.01.2010 року нараховано та виплачено 25123,14 грн.

Однак, в ході проведення виконавчих дій було з`ясовано, що у межах виконання судового рішення у справі № 404/125/16-а виконується виконавчий лист від 26.10.2016 року про стягнення з Кропивницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь позивача заборгованості з виплати пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року у розмірі 98306,10 грн.

Отже, після вчинення всіх передбачених законом дій та з урахуванням відсутності правових підстав проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, державним виконавцем прийнято правомірне рішення про повернення вказаного виконавчого документа скаржнику на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, скаржник вказав, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними з рівнем наданої адвокатом професійної допомоги, оскільки останній потребує додаткового вивчення матеріалів справи. З огляду на викладені обставини, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 106-110, т. 2).

Позивач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому зазначив про порушення скаржником строків звернення до суду апеляційної інстанції. Також позивач вказав на безпідставність посилання скаржника на виконання судового рішення, оскільки спірна постанова винесена останнім не у зв`язку з виконанням судового рішення. Враховуючи зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, позивач просить стягнути зі скаржника на його користь витрати на надання професійної правничої допомоги під час розгляду цієї справи у Третьому апеляційному адміністративному суді у розмірі 2 500 грн. (а.с. 123-127, т. 2).

26.11.2019 на адресу суду надійшов також відзив третьої особи - Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у якому останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому третя особа заявляє лише про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, щодо дотримання принципу змагальності сторін внаслідок не направлення судом першої інстанції на адресу сторін заяви про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат з додатково поданими матеріалами. Разом із цим третя особа зазначає про необґрунтованість заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу, оскільки договір з адвокатом укладено позивачем до винесення оскаржуваної постанови, а зі змісту самого договору не вбачається надання адвокатом правової допомоги саме у справі по виконавчому провадженню № 33841302.

У судове засідання 11.12.2019 сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, своїх представників не направили.

Від представника ГУ ПФУ в Кіровоградській області Красюк Є. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та сторонами не заперечується, що 06.08.2012 на виконання рішення у справі № 2а-141/10 Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист від 10.04.2012 про зобов`язання УПФ України в м. Кіровограді здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначено відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період (а.с.12, т. 1).

13.08.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області Крикун Оленою Миколаївною відкрито виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа (а.с.29-30, т. 1).

Відповідно до листа УПФУ в м. Кіровограді від 18.09.2014 № 7515/08-21 ОСОБА_1 проведено нарахування за розпорядженням за період з 18.05.2009 по 30.06.2009, з 22.01.2010 по 22.07.2011, нарахована сума становить 98 306,10 грн., за період з 01.07.2009 по 21.01.2010, нарахована та виплачена сума становить 25 123,14 грн., буде виплачено в порядку встановленому на законодавчому рівні (а.с.81, т. 1).

08.12.2014 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 2а-141/10 виконано боржником фактично, що підтверджується листами від 30.08.2012 №4308/08.21, від 18.09.2014 №7515/08-21, стягувачу здійснено перерахунок пенсії по вказаному рішенню суду за період з 18.05.2009 по 30.06.2009, з 22.01.2010 по 22.07.2011 (до змін у законодавстві) у розмірі 98 306,10 грн., з 01.07.2009 по 21.01.2010 нараховано та виплачено 25 123,14 грн. (а.с.97. т. 1).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.08.2016 визнана протиправною та скасована постанова державного виконавця від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження (а.с.130-136, т. 1).

Постановою державного виконавця від 28.11.2016 виконавче провадження №33841302 відновлено (а.с. 151, т. 1).

Постановою державного виконавця від 04.01.2017 виконавче провадження №33841302 закінчено у зв`язку з непред`явленням виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.153-154, т. 1).

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2017, вищезазначена постанова скасована (а.с.166-172, т. 1).

24.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.8-10, 254-258, т. 1).

Незгода із прийнятим скаржником рішенням обумовила позивача на звернення до суду з цим адміністративним позовом.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не спростовано, що до Управління державної казначейської служби України в м. Кропивницькому Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення відповідно до виконавчого листа Кіровського районного суду м. Кіровограда №404/125/16-а від 26.10.2016 з Кропивницького об`єднаного УПФУ Кіровоградської області на його користь заборгованості з виплати пенсії за період з 18.05.2009 по 22.07.2011 у розмірі 98 306,10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського районного суду м. Кіровограда з позовом до Кіровоградського об`єднаного УПФУ Кіровоградської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень управління ГТУЮ у Кіровоградській області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання виконати рішення суду, стягнення заборгованості з виплати пенсії, відшкодування моральної шкоди.

Постановою Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2016 в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 зазначена постанова скасована, позов задоволено частково. Стягнуто з Кіровоградського об`єднаного УПФУ Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 18.05.2009 по 22.07.2011 в розмірі 98 306 грн. 10 коп.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду справи встановив, що вимоги щодо стягнення сум за спірний період позивачем не заявлялися. Розрахунок суми належної позивачу за спірний період судами не здійснювався. Питання щодо зміни способу виконання постанови із зобов`язання здійснити позивачу перерахунок пенсії на стягнення конкретної суми пенсії є зміною постанови по суті, виходом за межі позовних вимог та вирішення питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи. Таким чином, вимога щодо стягнення заборгованості з виплати пенсії повинна бути самостійним предметом спору. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість з виплати пенсії за період з 18.05.2009 по 22.07.2011 складає 98 306 грн. 10 коп. і ця сума підлягає стягненню з Кіровоградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 (а.с. 143-145).

Таким чином, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні у справі №404/125/16 (2-а/404/68/16), яке набрало законної сили, встановив, що за позивачем рахується саме заборгованість перерахованої пенсії за період з 18.05.2009 по 22.07.2011 в розмірі 98 306,10 грн. на виконання виконавчого листа №2-а-141/10 від 06.08.2012, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда, проте, не виплаченої.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 №404/125/16 (2-а/404/68/16), є преюдиційними для вирішення цієї справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у одних і тих же спірних правовідносинах, які виникли між ОСОБА_1 та Кіровоградським об`єднаним УПФУ Кіровоградської області, існує два рішення суду: по справі №2-а-141/10 рішення зобов`язального характеру, відповідно до якого перерахована пенсія, та рішення по справі №404/125/16 (2-а/404/68/16) щодо стягнення цієї ж не виплаченої пенсії.

При цьому з матеріалів виконавчого провадження №33841302 вбачається, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа

№2-а-141/10 від 06.08.2012, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда.

Резолютивна частина рішення суду, що міститься у зазначеному виконавчому листі, містить наступний припис: зобов`язати УПФ у м. Кіровограді здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому з 18 травня 2009 року виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 в розмірі, встановленому ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 травня 2009 року, виходячи з розміру 75% від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Отже, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №2а-141/10 має лише зобов`язальний характер, оскільки спрямоване на зобов`язання УПФУ в м. Кіровограді вчинити дії щодо перерахунку пенсії позивача. При цьому, рішення суду не містить жодних посилань щодо зобов`язання УПФУ в м. Кіровограді виплатити або стягнути з відповідача перераховану пенсію на користь ОСОБА_1 .

Разом із цим відповідно до листа УПФУ м. Кіровограда №7515/08.21 від 18.09.2014 позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано 98 306,10 грн. відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, в матеріалах справи міститься відповідні докази, а саме: копія розпорядження №206188 від 22.05.2012 на виконання рішення суду по справі №2а-141/10 та листи на адресу ДВС про відповідне виконання (а.с.45-60, т.2).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №2а-141/10 взагалі було виконано в повному обсязі.

Вказані обставини доводами апеляційної скарги не спростовані.

Пунктом 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, виключає можливість виконання відповідного рішення.

Водночас відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як було встановлено раніше, судове рішення у справі №2а-141/10 на час винесення оскаржуваної постанови було фактично виконано в повному обсязі.

Відповідно, у цьому випадку норми п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають виконанню.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на тлумачення вказаної норми, посилаючись на відсутність правових підстав у спірному випадку для проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного судового рішення, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, державний виконавець під час виконання рішення суду зобов`язального характеру не наділений повноваженнями самостійно тлумачити, переоцінювати чи роз`яснювати судові рішення, які підлягають виконанню, а також тлумачити норми чинного законодавства.

Отже, у виконавчого органу були відсутні підстави саме для повернення виконавчого листа.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.08.2019 року по справі №№161/10420/14-а.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувана постанова відповідача від 24.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №33841302 винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області відновити виконавче провадження №33841302 щодо виконання виконавчого листа від 06.08.2012 №2а-141/10, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки саме скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є достатнім та належним способом захисту порушеного права.

Враховуючи норми ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу матиме наслідком відновлення виконавчого провадження.

Що стосується питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, судом першої інстанції досліджено надані позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу: копії договору про надання професійної правничої допомоги від 27.04.2019, додаткової угоди до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.04.2019, ордеру про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко», розрахунку детального опису робіт, акту приймання - передачі та квитанцію до прибуткового касового ордера №64 від 30 серпня 2019 року на суму 4000,00 грн.

Зі змісту детального розрахунку до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.04.2019 вбачається, що зазначені у розрахунку витрати здійснені саме у зв`язку з розглядом цієї справи.

Разом із цим, колегія суддів враховує норми абз. 1, 3 ч. 1 ст. 134 КАС України, якими передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що адвокатом при зверненні до суду не були вивчені обставини виконавчого провадження № 33841302, а також рішення у справах №2а-141/10, №№404/125/16 (2-а/404/68/16), не наведені підстави позову, на яких мало б ґрунтуватися рішення суду.

По суті обґрунтування позовних вимог у позовній заяві не наведено, що стало підставою для самостійного встановлення судом першої інстанції обставин справи та визначення ним правової позиції, яка покладена в основу оскаржуваного рішення.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що витрати позивача на оплату професійної правової допомоги адвокатом в частині надання консультацій і роз`яснень з питань повернення виконавчого листа стягувачу та оскарження дій та рішень державного виконавця, а також підготовки відповідної позовної заяви, є завищеними.

Аналогічно щодо вимог позивача про відшкодування витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 2 500 грн., яка полягає у опрацюванні адвокатом апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відзив на апеляційну скаргу не містить жодної оцінки наведених у апеляційній скарзі обставин та, відповідно, доводів позивача на їх спростування.

Разом із цим, враховуючи участь адвоката у судових засіданнях 20.08.2019 та 28.08.2019 під час розгляду справи у суді першої інстанції, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 38, 83, т. 2), а також враховуючи дані розрахунку до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.04.2019, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у цій частині.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року у справі № 340/1812/19 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 24.06.2019 року у виконавчому провадженні №33841302 про повернення виконавчого листа від 06.08.2012 року №2а-141/10 стягувачу.

Присудити на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 18.12.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов