Справа № 725/6413/19
Суддя: Вольська-Тонієвич О. В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/6413/19
Номер провадження 2-а/725/303/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі Кушлак Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби (правонаступником якої є Буковинська митниця Держмитслужби, місцезнаходження: вул.Руська, 248М м.Чернівці) про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилалась на те, що 15 квітня 2016 року заступником начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби винесено постанову про притягнення її до відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 145 018грн. 74коп.

Однак із вказаною постановою вона не погоджується, вважає, що її безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки в ході винесення оскаржуваної нею постанови, посадовими особами Чернівецьої митниці ДФС допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема ограном доходів і зборів її не було повідомлено про складання протколу про порушення митних правил, а також не повідомлено про час час та місце розгляду справи відносно неї за ст.485 МК України.

Більше того, митним органом не надано належних доказів на підтвердження вартості ввезеного нею транспортного засобу, а службова записка, на яку він посилається, не може бути належним доказом, адже визначена у записці вартість автомобіля встановлена не експертом-товарознавцем, а працівником митниці.

У зв?язку із цим, просила позов задовольнити: визнати протиправною та скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС №0375/40800/16 від 15.04.2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 145018,74грн. та адміністративну справу відносно неї закрити.

11 грудня 2019 року від Чернівецької митниці ДФС до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України повністю встановлена та доведена. Посилався на те, що позивачку правомірно притягнуто до відповідальності за ст.485 МК України, а доводи, вказані нею у позові, є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, вважає, що службова записка щодо визначення митної вартості вказаного автомобіля є належним доказом. Просив у задоволені позову відмовити.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворена Буковинська митниця Держмитслужби, яка є правонаступником Чернівецької митниці ДФС, що перебуває у стані реорганізації.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином, неодноразово була повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача Чернівецької митниці Державної фіскальної служби також для розгляду справи не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно вимог ч.5 ст.205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки позивачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно, в судове засідання не з`явилася, а її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, в тому числі матеріали адміністративної справи за №0375/40800/16 відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України приходить до наступного висновку:

Так, судом встановлено, що 17 березня 2016 року головним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи УБМП Чернівецької митниці ДФС Чекманом О.В. складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил за ст.485 МК України.

Як вбачається із протоколу, 15 лютого 2013 року на митну територію у митному режимі «транзит» смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Краковець» Львівської митниці громадянкою України ОСОБА_1 було ввезено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz CКL 270 СDI W209 », номерний знак НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 з метою особистого користування без сплати митних платежів. 21 липня 2015 року Чернівецькою митницею ДФС відносно ОСОБА_1 було порушено справу про порушення митних правил №0904/40802/15 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відчужила громадянину ОСОБА_2 вказаний вище автомобіль, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 грудня 2014 року (справа №727/9121/14-п)

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 13 липня 2015 року, остання підтвердила, що, дійсно, нею було продано транспортний засіб марки «Mercedes-Benz CКL 270 СDI W209 », номерний знак НОМЕР_2 невідомому громадянину оскільки автомобіль потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, після якої ремонту не підлягав.

Станом на 17 березня 2016 року транспортний засіб марки «Mercedes-Benz CКL 270 СDI W209 » за межі митної території України не вивезено, він перебуває на території України без сплати митних платежів та використовується в інших цілях ніж ті, у зв`язку з якими надано пільги.

У зв`язку із цим, постановою у справі про порушення митних правил від 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 145 018,74грн.

Згідно вимог ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. (ст.90 МК України).

Відповідно до ст.284 МК України за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом Vцього Кодексу, застосовуються умове повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митний режим «транзит».

Згідно ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України: щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Статтею 293 МК України передбачено, що особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів є особи відповідальні за дотримання митного режиму.

У разі разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов`язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів. (ч.2 ст.193 МК України).

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 розпорядилася вказаним вище транспортним засобом особистого користування, ввезеного нею на митну територію України у митному режимі транзит, та стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, шляхом його відчуження іншій особі, яка використовує його (транспортний засіб) на митній території України в інших цілях ніж ті, у звязку з якими надано пільги.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що працівниками митниці було допущено процесуальні порушення щодо розгляду справи відносно неї, зокрема, протокол про порушення митних правил, а також жодних викликів для розгляду справи їй надіслано не було.

Втім, вказані твердження позивачки спростовуються наступним:

Так, відповідно до ч.7 ст.494 МК України протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Згідно із ч.8 ст.494 МК України (в редакції чинній на дату складання протоколу №0375/40800/16 від 17.03.2016 року) у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

У зв`язку із вищезазначеним, 21.03.2016 року ОСОБА_1 направлено примірник протоколу про порушення митних правил №0375/40800/16 (вих. №1127/2470-20-01/07) із роз`ясненням прав, передбачених ст.494 та 498 МК України, як особі, що притягується до відповідальності за порушення митних правил, та із зазначенням того, що розгляд справи про порушення митних правил №0375/40800/16 відбудеться 15.04.2016 об 14:30 год.

Отже, позивачка була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи про порушення митних правил відносно неї.

Крім того, в матеріалах справи наявна доповідна записка від 16.03.2016 року №1084/24-70-20-01/17, в якій зазначено про те, що з метою проведення опитування та отримання пояснень ОСОБА_1 по факту можливого розпорядження вищевказаним транспортним засобом неодноразово здійснено виїзди за встановленою адресою реєстрації. У телефонному режимі ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання нею пояснень по даному факту. Позивач повідомила, що перебуває за межами Чернівецької області, до митниці не прибуде, до пояснень, які вона надавала у 2015 році, додати нічого не може.

Як зазначалось вище, у своїх поясненнях від 13.07.2015 року ОСОБА_1 повідомила, що нею дійсно, ввезено на митну територію України вищезазначений транспортний засіб в режимі транзит, терміном на 10 днів. В подальшому автомобіль потрапив в ДТП, та позивачка продала його через посередника. При цьому місцезнаходження автомобіля що їй не відоме.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 знала про запровадження відносно неї справи про порушення митних правил.

Крім того, судом встановлено, що позивачці було надіслано постанову Чернівецької митниці ДФС від 15.04.2016 року про притягнення її до відповідальності за ст.485 МК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що митним органом дотримано порядку рогляду справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд не може погодитися з розміром встановлених митних платежів, які підлягали сплаті ОСОБА_1 , виходячи з наступного:

З постанови про порушення митних правил, а також амеріалів справи вбачається, що розмір митних платежів визначений на підставі службової записки №13-70-25/39-770-ЕП від 19 травня 2015 року.

Згідно п.1 ч.1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, митним органом не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачкою тому, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган керувався службовою запискою, відповідно до якої орієнтовна сума митних платежів складає 145018,74грн.

Таким чином, відомості, щодо митної вартості транспортного засобу є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів залежить від технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

При цьому жодних доказів на підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що службова записка митного органу не є належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.07.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика) у пункті 7.35 вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань.

Пунктом 7.53.5 Методики, дозволяється використання ресурсів мережі Інтернет, однак довідкові дані, які використовуються під час оцінки отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження).

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог Методики, посилання на те, що для визначення вартості транспортного засобу використовувались Інтернет-ресурси не підтверджується матеріалами справи, не надано підтвердження включення довідкових даних отриманих з ресурсів мережі Інтернет у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта, як і не надано звіту (акту) про оцінку або висновок експерта про визначення митної вартості транспортного засобу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не доведено правильність заявленої митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку про передчасність винесення відповідачем оскаржуваної в межах даної справи постанови, оскільки митним органом не було вчинено всіх необхідних заходів, дотримання яких гарантувало б правомірність останньої.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Тобто особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено правомірність притягнення позивачки до відповідальності за порушення митних правил, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, які б засвідчили правомірність їх дій та обґрунтованість висновків.

У зв`язку із наведеними вище обставинами справи та враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне скасувати постанову митного органу від 15 квітня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, а справу повернути на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині судового рішення.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці ДФС (правонаступником якої є Буковинська митниця Держмитслужби) від 15 квітня 2016 року у справі про порушення митних правил №0375/40800/16 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та повернути справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич