Справа № 320/2361/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2361/19 Головуючий у 1 інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Епос" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Епос" звернувся до суду з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 21 березня 2019 року № UA 125000/2019/000272/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21 березня 2019 року № UA 125000/2019/000272/2.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська митниця Державної фіскальної служби звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що при здійсненні митного оформлення товарів, позивачем разом з митною декларацією, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, внаслідок чого, контролюючим органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.

12 грудня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Приватного акціонерного товариства "Епос" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Епос" є юридичною особою, що зареєстрована 15 серпня 2006 року (запис про державну реєстрацію в ЄДР №1 007898).

Між Приватним акціонерним товариством "Епос" (Покупець) і China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd (Продавець) укладено контракт №1804/18 від 18 квітня 2018 року, згідно пункту 1.1 якого, продавець продає, а покупець купує електродвигуни та запчастини, далі по тексту товар, в асортименті, кількості та по цінам, вказаним в Специфікаціях до Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктами 2.1, 2.3 Контракту передбачено, що ціни на товар встановлюються в доларах США; валюта платежу - долар США.

Продавець поставляє товар на умовах CIF - Одеса Україна, згідно Інкотермс 2010. Умови відвантаження (згідно Інкотермс 2010), ціни кожної партії товару зазначаються в Специфікаціях (проформа - інвойсах) на відповідну партію товару. Поставка здійснюється морським транспортом. Датою поставки рахується дата зазначена на штампі коносамента. Якщо умови поставки змінюються, то сторони обумовлюють це в письмовій формі в додатковій угоді (пункт 3.1).

Відповідно до Специфікації №2 додаток №3 від 07 грудня 2018 року до Контракту №1804/18 від 18 квітня 2018 року, Приватним акціонерним товариством "Епос" було замовлено товар (електродвигуни) у кількості 531 шт. на загальну суму 106 917,23 доларів США.

07 грудня 2018 року компанією China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd на ім`я ПАТ "Епос" був виставний рахунок на оплату (інвойс) від 07 грудня 2018 року №TGKF3904 на суму 106917,23 доларів США за товар: 531 комплект електродвигунів.

20 березня 2019 року ПАТ "Епос" до Київської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію (ЕМД) №UA125270/2019/861870, у якій для митного оформлення було пред`явлено товар: 531 комплект електродвигунів, країна виробництва - Китай, Торговельна марка: відсутня, Виробник China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd.

Митна вартість товару за вказаною ЕМД склала 106917,23 доларів США і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту).

На підтвердження заявленої митної вартості товару, митному органу були подані: контракт №1804/18 від 18.04.2018; додаток до контракту №3 від 07.12.2018; пакувальний лист б/н від 07.12.2018; рахунок-фактура (інвойс) від 07.12.2018 №TGKF3904; коносамент №MEDUN1545510 ВІД 28.01.2019; транспортну накладну CMR №16 від 19.03.2019; транспортну накладну CMR №16/2 від 19.03.2019; сертифікат про походження товару №19С3326А0238/00014 від 25.01.2019; платіжні документи, що підтверджують оплату за товар №283 від 12.12.2018, №33 від 24.01.2019; прайс-лист виробника товару б/н від 07.11.2018; договір про надання послуг митного брокера №24-10/17 від 24.10.2017; калькуляцію б/н від 07.12.2018; комерційну пропозицію №214 від 07.11.2018; митну декларацію країни відправлення №19670774 від 23.01.2019.

Розглянувши подані ПАТ "Епос" документи на підтвердження заявленої у ЕМД митної вартості, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що під час контролю правильності визначення митної вартості було встановлено відсутність у документах, приєднаних до ЕМД, всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а також, виявлені у них розбіжності.

Посилаючись на положення частини 2 статті 53 Митного кодексу України, митний орган запропонував надати додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів (за наявності), а саме: - переклад копії митної декларації країни відправлення; - страхові документи, а також документи, що містять вартість страхування; - бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Крім того, інспектором митної служби повідомлено позивача про те, що останній за власним бажанням може подати додаткові наявні в нього документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На вказаний запит декларантом було надано митному органу: страховий поліс на вантажоперевезення; експертний висновок №ц-240 від 21.03.2019 року, згідно якого, вартість товару - електродвигуни асинхронні, трьохфазні, змінного струму, загальнопромислового призначення, серії АИР, потужністю від 2,2 кВт до 200,0 кВт, торгової марки "Epos Electric", виробництва "China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd", Китай, що ввозяться в Україну за контрактом №1804/18 від 18.04.2018 року і інвойсом № TGKF3904 від 07.12.2018 року, з урахуванням величини партії, форми оплати витрат на транспортування та умов поставки (CIF - Одеса) відповідає кон`юктурі та ціноутворюючим факторам ринку і на дату експертизи може становити ту вартість, яка зазначена у Специфікації № 2 додаток № 3 від 07.12.2018 року до контракту; видаткові накладні, що підтверджують той факт, що ціна яка була сплачена за товар є ринковою.

21 березня 2019 року Київською митницею ДФС було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості за №UA125000/2019/000272/2, згідно з яким, відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 20 березня 2019 року №UA125270/2019/861870 скоригував до рівня 316433,7 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані позивачем документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни яка фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначається, що джерело інформації, яким він користувався при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 30.01.2019 року №UA807170/2019/5176 (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 277,23 доларів США/шт.), митна декларація від 21.02.2019 №UA807170/2019/11096 року (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації -1044,96 доларів США/шт.), митна декларація від 19.01.2019 року №UA500040/2019/843 (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 7338,04 доларів США/шт.), митна декларація від 30.11.2018 року №UA125270/2018/866587 (рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 2263,00 доларів США/шт.).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця ДФС видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125270/2019/00055.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (далі - МК України), усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

В силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Положеннями частини 1 статті 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

В силу ч. 6 ст. 264 МК України, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Положеннями статті 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (ч.1 ст. 51 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Нормами ч. 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

В силу ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В силу частини 2 статті 55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним акціонерним товариством "Епос" 20 березня 2019 року подано до Київської митниці ДФС електронну митну декларацію (ЕМД) №UA125270/2019/861870 та пакет документів з метою здійснення митного оформлення товару, а саме: електродвигуни асинхронні, країна виробництва - Китай, Відправник China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd. (Т.1 а.с. 163-166).

При цьому, митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору та складала 106917,23 доларів США.

На підтвердження митної вартості імпортованого товару, позивач надав наступні документи: контракт №1804/18 від 18 квітня 2018 року; додаток до контракту №3 від 07 грудня 2018 року; пакувальний лист б/н від 07 грудня 2018 року; рахунок-фактура (інвойс) від 07 грудня 2018 року №TGKF3904; коносамент №MEDUN1545510 ВІД 28 січня 2019 року; транспортну накладну CMR №16 від 19 березня 2019 року; транспортну накладну CMR №16/2 від 19 березня 2019 року; сертифікат про походження товару № 19С3326А0238/00014 від 25 січня 2019 року; платіжні документи, що підтверджують оплату за товар №283 від 12 грудня 2018 року, №33 від 24 січня 2019 року; прайс-лист виробника товару б/н від 07 листопада 2018 року; договір про надання послуг митного брокера №24-10/17 від 24 жовтня 2017 року; калькуляцію б/н від 07 грудня 2018 року; комерційну пропозицію №214 від 07 листопада 2018 року; митну декларацію країни відправлення №19670774 від 23 січня 2019 року.

Матеріали справи свідчать, що після подання митної декларації № UA UA125270/2019/861870 між Київською митницею ДФС та позивачем проводилися процедури консультацій.

Так, як вбачається з електронного повідомлення від 20 березня 2019 року, митним органом, за результатами розгляду поданих разом з митною декларацією документів, встановлено, що документи, подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, або підлягала сплаті за ці товари (Т.1 а.с 95).

Також, у вищевказаному повідомленні Київською митницею ДФС запропоновано надати наступні документи: переклад копії митної декларації країни відправлення; страхові документи, а також документи, що містять вартість страхування; бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №809/278/17 зазначив наступне: «…митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

На вищевказаний запит, декларантом було надано митному органу наступні документи: страховий поліс на вантажоперевезення; експертний висновок №ц-240 від 21.03.2019 року, згідно якого, вартість товару - електродвигуни асинхронні, трьохфазні, змінного струму, загальнопромислового призначення, серії АИР, потужністю від 2,2 кВт до 200,0 кВт, торгової марки "Epos Electric", виробництва "China Artex Taizhou Import and Export Co. Ltd", Китай, що ввозяться в Україну за контрактом №1804/18 від 18.04.2018 року і інвойсом № TGKF3904 від 07.12.2018 року, з урахуванням величини партії, форми оплати витрат на транспортування та умов поставки (CIF - Одеса) відповідає кон`юктурі та ціноутворюючим факторам ринку і на дату експертизи може становити ту вартість, яка зазначена у Специфікації № 2 додаток № 3 від 07.12.2018 року до контракту; видаткові накладні.

Однак, Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 21 березня 2019 року № UA 125000/2019/000272/2, згідно з яким, відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ) та здійснено корегування заявлену позивачем митної вартості до рівня 316 433,7 доларів США (Т. 1 а.с. 106-107).

Приймаючи вказане рішення, відповідач виходив з того, що надані позивачем документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни яка фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.

Доводи апелянта про те, що положення Митного кодексу України не містять жодної вимоги чи обов`язку митного органу визначати конкретні документи, що містять неповні відомості чи конкретні розбіжності у документах, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №826/9059/15 вказано наступне: «…Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності».

Отже, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів від 21 березня 2019 року № UA 125000/2019/000272/2 повинен був вказати конкретні обставини, які доводять внесення позивачем у митну декларацію неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів.

Так, однією з підстав прийняття вищевказаного рішення про коригування митної вартості, стало неподання декларантом до митного оформлення страхових документів.

Колегія суддів зазначає, що, відповідно до пункту 3.1 Контракту №1804/18 від 18 квітня 2018 року, продавець здійснює поставку товару на умовах CIF-Одеса, Україна згідно Інкотермс 2010 ( Т.1 а.с. 187-188).

В силу Інкотермс-2010, CIF (Cost Insurance and Freight) (Вартість, страхування і фрахт), термін «вартість, страхування, фрахт» означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що за умовами CFR, проте, він повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію.

Положеннями Інкотермс-2010, CFR (Cost and Freight) (Вартість і фрахт) визначено, що термін «вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також, ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, поставка товару до позивача здійснювалася морем в порт Одеси, на умовах поставки CIF, обов`язок щодо здійснення страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення було покладено саме на продавця.

Таким чином, ненадання декларантом страхових документів, на думку колегії суддів, не свідчить про недостовірність поданих декларантом відомостей та заниження митної вартості задекларованого товару.

Щодо доводів апелянта про подання позивачем митної декларації країни відправлення, без урахування вимог статті 254 МК України, колегія суддів зазначає наступне.

Нормами статті 245 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Однак, апелянтом не доведено наявності правових підстав, прямо передбачених вищевказаною нормою, для витребування у позивача перекладу митної декларації країни відправлення. При цьому, ненадання відповідного перекладу не є підтвердженням факту заниження митної вартості товару.

Посилання апелянта на відсутність зазначення у митній декларації пункту призначення, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 жовтня 2019 року у справі №815/7158/15 зазначив наступне: «…Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару».

Як свідчать матеріали справи, товар постачався на умовах CIF, тобто, до ціни товару включалися витрати на транспортування та страхування, числові значення яких підтверджено калькуляцією, а відтак, не зазначення в декларації пункту призначення, не дає підстав вважати, що декларантом зазначено недостовірні відомості про митну вартість товарів, зокрема, про числові значення їх складових.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що наявні у справі документи у своїй сукупності та взаємозв`язку між собою дозволяють дійти до висновку про те, що у відповідача не було підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів позивача, оскільки, відсутні доведені підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 21 березня 2019 № UA125000/2019/000272/2 є протиправним, а тому, правомірно скасовано судом першої інстанції.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Епос" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.12.2019 р