Справа № 420/4123/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/4123/19
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги №9/д-524 від 23.04.2019 року; зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 та призначити до виплати грошову допомогу у розмірі 78 200 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений зі служби через хворобу. Відповідно до Виписки від 16.12.2015 року з акта огляду МСЕК серії 10 АВВ №788978 йому під час огляду була встановлена 3 група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС. Зі ступеню втрати працездатності 60% відповідно до довідки №125982 серія 10 ААА від 16.12.2015 року. Наприкінці листопада 2015 року він звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) з проханням про отримання ним виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України. 30.12.2015 ним були отримані кошти у розмірі 206 800 грн. В подальшому стан його здоров`я погіршився і відповідно до довідки МСЕК №234487 серія 12 ААБ під час огляду йому встановлена друга група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС зі ступеню втрати працездатності 10% до попередніх, що склала разом 70% від загального ступеню працездатності. 04.04.2019 позивач звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що отримав захворювання в період проходження служби в МВС України, вх.№Д-524 від 05.04.2019 року. 23.04.2019 року отримав відповідь від ГУ МВС, про повернення матеріалів та про те, що одноразова грошова допомога не може бути нарахована та виплачена, оскільки первинна група інвалідності встановлена ще у 2015 році, тобто з моменту первинного огляду пройшло понад 3 роки. Оскільки вимоги позивача задоволені не були, він вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги викладене у листі №9/д-524 від 23.04.2019 року. Зобов`язав Головне управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) повторно розглянути повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2014 року щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги з урахуванням встановлених судом обставин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 12.03.1998 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

06.11.2015 року згідно свідоцтва про хворобу №921/2 в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивача визнано непридатним до служби та 06.11.2015 року звільнено зі служби МВС через хворобу.

Відповідно до Виписки від 16.12.2015 року з акта огляду МСЕК серії 10 АВВ №788978 позивачу під час огляду була встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС. Зі ступеню втрати працездатності 60% відповідно до довідки №125982 серія 10 ААА від 16.12.2015 року.

В листопаді 2015 року позивач звертавсяя до ГУ МВС із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України. 30.12.2015 ним були отримані кошти у розмірі 206 800 грн.

12.02.2019 року відповідно до довідки МСЕК №234487 серія 12 ААБ позивачу встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС зі ступеню втрати працездатності 10% до попередніх, що склала разом 70% від загального ступеню працездатності.

04.04.2019 позивач звернувся до ГУ МВС із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України, вх.№Д-524 від 05.04.2019 року (а.с.21).

Листом ГУ МВС від 23.04.2019 року його повідомлено, що підстави для нарахування грошової допомоги у більшому розмірі відсутні, оскільки відповідно до п. 4 Порядку №850 виплата допомоги проводиться з урахуванням раніше виплаченої, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності буде встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток, в той час у заявника пройшло з моменту первинного огляду понад три роки (а.с.14).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням працівникові міліції інвалідності не обмежується у часі. Вирішальним є наявність причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ. При первинному установленні інвалідності, зв`язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850 незалежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.

Разом з цим, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги, викладене у листі №9/д-524 від 23.04.2019 року; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2014 року щодо призначення та виплати йому грошової допомоги з урахуванням встановлених судом обставин.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Порядком № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України, яке, однак, всупереч наведеному, заяву позивача залишено без задоволення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16 та від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16.

Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16.

Водночас, з огляду на те, що відповідачем не вирішено питання про виплату одноразової грошової допомоги, у тому числі не визначено розмір цієї виплати з урахуванням вже виплачених сум, а ці дії є компетентними повноваженнями відповідача, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути це питання з урахуванням встановлених обставин та висновків суду.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло