Справа № 826/7522/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7522/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2018 № 0641-1310/Р/2655.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є власником транспортного засобу марки Audi Q7, державний номер НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2017 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

28.02.2018 відповідачем, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення № 0641-1310/Р/2655, згідно з яким, позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 14583,33 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- позивач є власником транспортного засобу марки Audi Q7 з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2017 року випуску; Показники транспортних засобів, що відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема, об`єм літрів двигуна, округлюються до найбільшого цілого значення. У даному випадку - до 3,0 куб.см.;

- на підтвердження факту віднесення автомобілю позивача до категорії об`єктів, на які розповсюджується транспортний податок на 2017 рік, до матеріалів справи контролюючим органом надано лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.07.2018 № 3805-05/32904-06, відповідно до якого 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, тому, об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб. см з урахуванням заокруглення до найближчого основного ряду дорівнює: 3,0 літра відповідно. Тобто, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що об`єм двигуна автомобіля позивача для розрахунку округлюється до 3 л.;

- відповідно до розрахунку вартості, середньоринкова вартість транспортного засобу - автомобілю Audi Q7, 2017 року випуску з об`ємом двигуна 3,0 куб. см становить 1907063,32 грн., а тому, вартість автомобіля позивача марки з об`ємом двигуна 3,0 куб. см перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування, на підставі чого, фіскальним органом було правомірно розраховану суму податку, з урахуванням пропорційності до кількості місяців, впродовж яких, позивач володів даним транспортним засобом.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Положеннями ст. 4 Податкового кодексу України, закріплено низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Приписами ст. 267 Податкового кодексу України, визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Відповідно до положень п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Нормами п. п. 267.3.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, передбачено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п. п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Положеннями п. п.267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, приписано, що з 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.

Згідно з п. п. 267.6.5 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

За об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (п. п. 267.6.6 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. Особливість місцевих податків полягає у тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Встановлення місцевих податків (також і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

22.12.2016 Київською міською радою прийнято рішення № 791/1795 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», згідно якого внесено до рішення Київської міської ради від 23.06.11 р. № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» відповідні зміни, зокрема, згідно п. 2.1 Положення про транспортний податок, що є додатком 2 до рішення Київської міської ради від 23.06.11 р. № 242/5629, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 гривень. Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017, склав 1200000,00 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою встановлено механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком, згідно п. 2 якої, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Відповідно до п. 3 Методики, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Згідно із п. 4 Методики, інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку.

Відповідно до п. 13 Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з п. 14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

Отже, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу, законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 813/3965/17.

Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником транспортного засобу марки Audi Q7 з об`ємом двигуна 2967 куб. см., 2017 року випуску.

Суд першої інстанції, під час прийняття оскаржуваного рішення врахував лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.07.2018 № 3805-05/32904-06, відповідно до змісту якого, 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, з огляду на що, об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб. см з урахуванням заокруглення до найближчого основного ряду дорівнює: 3,0 літра відповідно. Суд прийшов до висновку, що об`єм двигуна автомобіля позивача для розрахунку округлюється до 3 л., та відноситься до оподаткування транспортним податком.

На підставі інформації визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля, та листа Мінекономрозвитку, суд першої інстанції дійшов, до висновку, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, що доводить правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки технічні характеристики автомобіля, зазначені у вказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача в офіційній документації.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки з об`ємом двигуна 2967 куб.см.

Між тим, згідно з розрахунком Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля, розрахунок проведено щодо аналогічної позиції автомобіля з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, бензин, та/або 4.2 бензин. (а.с. 10, 101)

Отже, об`єм двигуна автомобіля позивача є іншим, ніж визначений та наведений Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у переліку.

Разом з тим, в розрахунку Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля зазначено, що враховуючи 1000 куб.см. є еквівалентом 1 літру, а тому, об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб. см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

Проте, на переконання колегії суддів, ані жодним положенням законодавства, що регулює дані правовідносини та їх стосується, не вказано норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку, та ще й, не на користь платника податків, що, безумовно, створює додатковий податковий тягар. Підстави застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, нормами закону не обґрунтовані та не передбачені.

У справі «Новік проти України» (18.12.2008), ЄСПЛ зробив висновок, що «надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля».

Колегія суддів дійшла висновку що у фіскального органу були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв, необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку у центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності та повноважень в більш ширшому його тлумаченні.

Тож, у даному випадку, фактично здійснивши округлення об`єму двигуна автомобіля позивача до іншого показника, податковий орган допустив свавільне втручання у майнові права позивача примусивши до додаткового податкового тягаря.

Повнота з`ясування обставин, що входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, вимагає від суду встановлення обставин про вартість автомобіля позивача та про те, чи були враховані податковим органом та чи підтверджуються належними та допустимими доказами усі обов`язкові для здійснення розрахунку складові-елементи (марка, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки ппередач, пробіг легкового автомобіля), передбачені ст. 267 Податкового кодексу України.

Оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році автомобіль позивача з об`ємом циліндрів двигуна 2967 куб.см. не вказаний, то транспортний засіб який зареєстрований на позивача, не може вважатися об`єктом оподаткування транспортним податком, в розумінні приписів п. п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, на що, помилково не звернув увагу суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності), суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та дають підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.02.2018 № 0641-1310/Р/2655.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Оскільки, колегія суддів дійшла до висновків про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, наявні підстави для нового розподілу судових витрат на сплату судового збору, що понесені позивачем при поданні позовної заяви та апеляційної скарги, згідно з приписами ст. ст. 139, 322 КАС України. При зверненні до суду першої інстанції, позивачем було сплачено 704,80 грн., за подання апеляційної скарги - 1057,20 грн., що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0641-1310/Р/2655 від 28.02.18 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.02.2018 № 0641-1310/Р/2655.

Стягнути за рахунок бюджетний асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на сплату судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні)

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

О.І. Шурко