Справа № 320/4396/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Київ справа № 320/4396/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 березня 2019 року, та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому у березні 2019 р. при призначенні довічного грошового утримання безпідставно не зараховано до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці окремих періодів: строк військової служби в Збройних Силах, строк навчання у вищому навчальному закладі та час роботи на посадах слідчого, що негативно вплинуло на визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання - 82% замість 90%.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

18 вересня 2019 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Зазначив, що зарахування іншої діяльності до стажу роботи на посаді судді ні Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 2453-VI, ні Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 р. № 1402-VІІІ не передбачено. Стверджує, що для обчислення щомісячного довічного грошового утримання приймається лише стаж роботи на посаді судді, який у позивача становить 21 рік 1 місяць 23 дні (а саме: з 28 січня 1998 р. по 20 березня 2019 р.), а тому відсутні правові підстави для зарахування навчання у вищих навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Щодо підстав не зарахування до стажу роботи судді періоду роботи на посаді слідчого відповідачем жодних доводів не зазначено.

3 жовтня 2019 р. до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 7 жовтня 2019 р. до суду від представника відповідача надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

За таких обставин, керуючись вимогами ч.3 ст. 194 КАС України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, 9 липня 1969 року народження, є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Тетіївським РВ ГУ МВС України в Київській області 29 червня 1995 р.

Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 останній із 15 листопада 1987 р. по 27 листопада 1989 р. проходив строкову військову службу у прикордонних військах.

Згідно з витягом із послужного списку ОСОБА_1 з 21.09.1990 по 14.07.1994 перебував на посаді слухача в Українській академії внутрішніх справ МВС України, а до того обіймав посаду міліціонера патрульно-постової служби Тетіївського РВВС.

Дипломом та додатком до нього підтверджено, що ОСОБА_1 з 1990 по 1994 рр. навчався в Українській академії внутрішніх справ МВС України за спеціальністю правознавство, йому присвоєно кваліфікацію юрист.

Отже, судом встановлено, що позивач:

- із 15 листопада 1987 р. по 27 листопада 1989 р. проходив строкову військову службу у прикордонних військах (тривалість стажу 2 роки 13 днів);

- із 1 вересня 1990 р. по 14 липня 1994 р. був слухачем Української академії внутрішніх справ МВС України (тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів);

- із 14 липня 1994 р. по 11 серпня 1995 р. був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (тривалість стажу 1 рік 28 днів);

- із 28 січня 1998 р. по 20 березня 2019 р. - суддя Тетіївського районного суду Київської області (тривалість стажу 21 рік 1 місяць 23 дні).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 12 березня 2019 р. № 713/а/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Тетіївського районного суду Київської області у відставку» звільнено позивача у зв`язку з поданням заяви про відставку.

20 березня 2019 р. на підставі наказу голови Тетіївського районного суду Київської області № 01/02-07 відраховано позивача зі штату Тетіївського районного суду Київської області згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 12 березня 2019 р. № 713/0/15-19 про звільнення судді у відставку.

У зв`язку з цим 26 березня 2019 р. позивач звернувся до Сквирського об`єднаного управління ПФУ Київської області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді та подав розрахунок стажу роботи на посаді судді, який складав понад 26 років.

21 березня 2019 р. позивачу органом ПФУ призначено довічне грошове утримання із розрахунку наявності стажу 21 повний рік на посаді судді та 82% грошового утримання судді.

10 червня 2019 р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив включити у розрахунок стажу судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання, окрім стажу на посаді судді (21 рік 01 місяць 23 дні), додатково календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 00 місяців 13 днів, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті Української академії внутрішніх справ МВС України - 1 рік 09 місяців 07 днів, та час роботи слідчим - 1 рік 00 місяців 28 днів, та здійснити з 20 березня 2019 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді (суддівської винагороди) Тетіївського районного суду Київської області без обмеження граничного розміру, тобто із урахуванням його стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що становить 26 років 00 місяців 11 днів.

18 липня 2019 р. листом відповідача № 1286/Л-01 позивача повідомлено, що відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді, які пішли у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Згідно з вимогами пункту 6 ст. 43 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Стверджує, що зазначені умови підтверджено також і пунктом 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання (відповідно до Рішення Конституційного суду № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року).

Зазначає, що з 21 березня 2019 р. позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 82 відсотка від розміру суддівської винагороди. При визначенні розміру довічного грошового утримання враховано 21 рік 1 місяць 24 дні роботи на посаді судді. Вважає, що зарахування періоду проходження строкової військової служби, половину строку навчання в вищих навчальних закладах до стажу роботи судді при обчисленні розміру довічного грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

Щодо підстав не зарахування до стажу роботи судді періоду роботи на посаді слідчого відповідачем жодних доводів в листі не зазначено.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року №5рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність судців як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03 червня 2013 року № 3рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне утримання суддів у відставці).

Спір у справі виник через неврахування відповідачем до стажу роботи судді наступних періодів:

- із 15 листопада 1987 р. по 27 листопада 1989 р., коли позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах (тривалість стажу 2 роки 13 днів);

- із 1 вересня 1990 р. по 14 липня 1994 р., коли позивач був слухачем Української академії внутрішніх справ МВС України, денна форма навчання (тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів з урахуванням половини строку навчання);

- із 14 липня 1994 р. по 11 серпня 1995 р., коли позивач був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (тривалість стажу 1 рік 28 днів).

Відповідно до вимог п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 р. № 1402-VІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України № 1402-VII), який набрав чинності 30 вересня 2016 р., право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Із 5 січня 2017 р. набрав чинності Закон України "Про Вищу раду правосуддя" № 1798-ХІІІ від 21 грудня 2016 р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення суддів у відставці.

Згідно з вимогами п. 34 абз. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" № 1798-19 від 21 грудня 2016 р. (набрання чинності з 5 січня 2017 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону № 2453-VІ, який передбачав, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено з протоколу призначення пенсії, позивачу призначено пенсію з 21 березня 2019 р.

На дату призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15 грудня 1992 р. № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-XII).

Відповідно до вимог частини 4 статті 43 Закон України № 2862-XII судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з вимогами пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 р. № 865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 р. № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ № 584/95), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Суд зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (ч. 4 ст. 43 Закону N2862-XII).

Відповідно до вимог ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з приписами абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Факти та періоди проходження позивачем строкової військової служби, перебування на денній формі навчання в Українській академії внутрішніх справ МВС України, перебування в посаді слідчого слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області відповідачем не заперечується і тому не є спірним у справі.

Суд звертає увагу, що факт перебування позивача на саме денній формі навчання у вищому навчальному закладі підтверджується випискою з послужного списку, згідно з яким увесь період навчання він обіймав посаду слухача Української академії внутрішніх справ МВС України.

Як встановлено судом, стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 1 місяць 24 дні. Крім того, позивач був слухачем Української академії внутрішніх справи МВС України (половина строку навчання складає 1 рік 9 місяців 7 днів), був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (1 рік 28 днів), проходив строкову військову службу (2 роки 13 днів).

На підставі наведених норм вище суд зазначає, що відповідачем протиправно не враховано до стажу роботи на посаді судді наступні періоди роботи позивача:

- із 15 листопада 1987 р. по 27 листопада 1989 р., коли позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах (тривалість стажу 2 роки 13 днів);

- половина строку навчання у період із 1 вересня 1990 р. по 14 липня 1994 р., коли позивач був слухачем Української академії внутрішніх справ МВС України, денна форма навчання, (тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів);

- із 14 липня 1994 р. по 11 серпня 1995 р., коли позивач був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (тривалість стажу 1 рік 28 днів).

Із урахуванням цих періодів загальний стаж роботи позивача на посаді судді складає 26 років 00 місяців і 11 днів, про що зазначено у розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданій позивачу ОСОБА_1 Тетіївським районним судом. Як вбачається з цієї довідки, до вказаного стажу включено періоди, коли позивач був слухачем Української академії внутрішніх справи МВС України (1 рік 9 місяців 7 днів), був слідчим слідчого відділення Тетіївського РВ ВС Київської області (1 рік 28 днів), проходив строкову військову службу (2 роки 13 днів). Суд звертає увагу, що вказану довідку було надано позивачем до відповідача для призначення довічного грошового утримання.

Разом з тим, суд бере до уваги, що включення до стажу роботи позивача на посаді судді додаткових періодів обумовлює збільшення відсотку грошового утримання, який призначається судді при виході у відставку.

З огляду на наявність у позивача стажу роботи на посаді судді 26 повних років, відповідно до наведених вище вимог закону за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується з 80 відсотків на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Отже, за 26 років стажу позивача розмір його грошового утримання повинен збільшитися на 2 відсотки за кожен рік, що перевищує 20 річний стаж (26-20=6 років, 6 х 2%=12%, 80%+12%=92%). Разом з тим, вказаною нормою закону прямо передбачено, що розмір довічного грошового утримання не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди. Це означає, що з урахуванням набутого стажу позивач має право на виплату йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди.

Таким чином, ураховуючи встановлені обставини, суд вважає, що не зарахування органом ПФУ до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та роботи на слідчих посадах, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправними.

Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 р. у справі № 127/20301/17, від 6 березня 2018 р. у справі № 308/6953/17 та від 22 березня 2018 р. у справі № 520/5412/17, від 16 травня 2018 року у справі № 800/367/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17,від 26 березня 2019 р. у справі № 720/454/17, від 30 травня 2019 р. у справі № 592/2569/17.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді (окрім безпосереднього періоду роботи на посаді судді) слід додатково зарахувати період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у вищому навчальному закладі, період роботи на слідчих посадах, які в свою чергу також дають право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відповідному розмірі відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді.

Суд вважає, що в даному випадку для задоволення вказаної позивачем позовної вимоги у рішенні необхідно додатково чітко визначити які саме періоди підлягають зарахуванню до стажу його роботи на посаді судді.

Твердження відповідача про необхідність застосування наведених ним положень норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обчислення стажу судді є помилковими і судом до уваги не беруться, оскільки вони не враховують той факт, що позивач призначений суддею у січні 1998 р. і відповідно до приписів наведено вище законодавства зберігає визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення (обрання).

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утриманні судді без урахування наступних періодів: строку військової служби в Збройних Силах, половини строку навчання у вищому навчальному закладі та усього часу роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ, отже порушено права позивача на отримання грошового утримання судді у відставці з урахуванням повного стажу та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Оскільки протиправні дії вчинено відповідачем з часу призначення позивачу довічного грошового утримання - з 21 березня 2019 р., то суд вважає, що належним способом захисту позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням визначених судом додаткових періодів, які підлягають включенню до стажу, та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 березня 2019 року, а також зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованими та фактично вже отриманими сумами довічного грошового утримання.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії та бездіяльність відповідача були протиправними. Право позивача на перерахунок та отримання грошового утримання судді у відставці з урахуванням повного стажу порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції від 7 серпня 2019 р. № 0.0..1 позивачем сплачено судовий збір на суму 768 грн. 40 коп. Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області врахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді наступних періодів: із 15 листопада 1987 р. по 27 листопада 1989 р. (календарний період проходження строкової військової служби, тривалість стажу 2 роки 13 днів), половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів за період із 1 вересня 1990 р. по 14 липня 1994 р., тривалість стажу 1 рік 9 місяців 7 днів, та період роботи на посаді слідчого із 14 липня 1994 р. по 11 серпня 1995 р., тривалість стажу 1 рік 28 днів.

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 21 березня 2019 року, та виплатити різницю між нарахованими та фактично отриманими сумами.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Київській області (код ЄДРПОУ - 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач - Головного управління Пенсійного фонду України у Київська область, адреса: вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, код ЄДРПОУ - 22933548.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 20 грудня 2019 року.