Справа № 160/7491/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Справа № 160/7491/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якій просить:
- визнати бездіяльность виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протиправною, яка виявилася у не вжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви (запиту) від 11.02.19р вх. 109,
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушені механізму, порядку, шаблону розгляду моєї заяви від 11.02.19р вх 109 згідно правового порядку ст. 7,18,19 ЗУ «Про звернення громадян», ч. 1,2,8 ст. 11 Закону України "Про державну службу";
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради яка виявилася у не принятті після розгляду заяви від 11.02.19р вх 109 нормативно-правового акту на підставі ст. 3, 8,19, 33, 71 Конституції України, ст. 7,18,19 Закону України «Про звернення громадян.»
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11.02.2019 р. він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив забезпечити його право голосу на виборах до Президента України, однак, вказана заява, на думку позивача, відповідачем не була розглянута належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року адміністративну справу № 160/7491/19 залишено без руху, та надано час позивачу для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року адміністративну справу № 160/7491/19 звільнено позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, прийнято позовну до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
19 листопада 2019 року на адресу суду від Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідачем зазначено, що заява позивача розглянута відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому районної у місті ради у встановлені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», відповідь на звернення надана 18.02.2019 року. Щодо питань, зазначених у зверненні, позивач неодноразово звертався до виконкому з питання реєстрації його місця передування за адресою: АДРЕСА_1 . На всі його звернення були надані своєчасні та обґрунтовані відповіді. Також йому були надані роз`яснення щодо отримання довідки про звернення за захистом в Україні. Для вирішення даного питання позивачу неодноразово було запропоновано зареєструвати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою він надає соціальні послуги особі з інвалідністю (матері). Але від даної пропозиції позивач категорично відмовляється. В свою чергу позивачем при поданні ним заяви для реєстрації місця перебування не було дотримано вимог надання повного пакету документів, його було особисто повідомлено про необхідність падання довідки про звернення за захистом в Україні та про неможливість розгляду його заяви при виявлені факту відсутності згоди основного квартиронаймача на реєстрацію місця перебування. У зв`язку із тим, що позивачу була підготовлена та направлена вичерпна відповідь на його заяву від 11.02.2019, звинувачення відповідача у бездіяльності є безпідставним та необґрунтованим.
27 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що відзив не містить відповідно до п. 2 пп. 5 ст. 162 КАС України заперечення щодо наведених ним правових підстав Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 3, 6, 22,33,34,46, 48,55, 68,92 Конституції України, ч. 1,2, 8 ст. 11 Закону України «Про державну службу», ст. 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» ст. 9, 29, 33, 45,Закону України «Про інформацію», ст. 2, 5-9, 20,26,28,29,90,159, 163 242-290 КАС України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Вважає, що порушено правовий режим розгляду його заяви і ст. 18,19 Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Лист 18.02.19 вх.109, підтверджує обставини, порядки, механізми, схеми бездіяльності установи та особисту думку ОСОБА_1 , при не сприянні йому, як особі, що перебуває у складних життєвих обставинах, які не в змозі подолати за допомогою наявних засобів і можливостей при забезпеченні конституційних гарантій. Цей лист є доказом не гарантування конституційного права на достатній життєвий рівень і законних інтересів при свободі пересування, вільному виборі місця проживання ст. 33,46,48 Конституції України, права на ліквідацію перешкод при здійсненні прав та законних інтересів позивача після звернення до відповідача. Саме цим наданим суду доказом, відповідач доводить суду його переконливість в законності своєї бездіяльності. Відповідач вважає, що цей лист ліквідував причини звернення і цим він вжив усі заходи для гарантування права позивача на достатній життєвий рівень, гарантовано забезпечив його загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і місцем реєстрації, надав довідку, звернувся до суду, провів службове розслідування. Тому наведені відповідачем у відзиві заперечення повинні судом бути відхиленні, як і мотиви їх визнання.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
11.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради із заявою в якій просив:
- нормативно-правовим актом на підставі ст.. 3, 19,22,68-71 Конституції України зобов`язати підлеглих осіб вчинити дії відповідно до заяви від 11.02.19р. про реєстрацію місця перебування ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 для забезпечення гарантій держави на вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.19р.;
- індивідуальним актом передати органам реєстрації інформацію стосовно ОСОБА_1 для внесення її до Єдиного державного демографічного реєстру чим забезпечити моє право голосу на виборах президента 31.03.19р
- зобов`язати індивідуальним актом відділ реєстрації виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради скласти Акт, яким визначити місце перебування ОСОБА_1 для належного його реєстрування;
- окремим листом зазначити причини, мотиви не застосування, не виконання ч. 1 ст.12, ст.. 25 Пакту про громадянські та політичні права ООН від 16.12.1966р вами згідно заяви від 11.02.19р.;
- надати вхідні номери відділу реєстрації виконавчого комітету Тернівської районної у м Кривий Ріг ради реєстрації доданої заяви від 11.02.19р про визнання місця перебування ОСОБА_1 та надати запрошення для ОСОБА_1 , з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви від 11.02.19р а після розгляду її, висновки викласти в постанові, яку надати;
- зазначити причини відсутності нормативно-правових актів якими ви повинні були керуватися при розгляді заяви від 18.01.19р, яка подана для передачі органам реєстрації інформації стосовно ОСОБА_1 для внесення її до Єдиного державного демографічного реєстру чим забезпечити право голосу на виборах президента 31.03.19р.;
- для врегулювання питань надання зазначеної адміністративної послуги роз`яснити окремим листом розмежування компетенції, визначення порядку взаємодії між установою та виконавчим комітетом Криворіжської міської ради.
Заява позивача від 11.02.2019 прийнята та зареєстрована відповідачем за вхідним № С-109.
18.02.2019 Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг надав відповідь на заяву позивача від 11.02.2019 № С-109, згідно якої:
п. 1. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
п.2, 7 Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) визначене механізм, форми та строки передачі інформації про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування до територіальних органів та підрозділів Державної міграційної служби (ДМС) для внесення її до відомчої інформаційної системи ДМС Єдиного державного демографічного реєстру.
Доступу до ЄДДР відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому районної у міст ради непередбачено чинним законодавством.
п. 2. Складати та надавати акти про фактичне місце перебування не входить до компетенції відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у міст ради.
п.4. відповідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожному, хто законно перебуває та території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання.
Відповідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні, яку Ви не маєте.
Враховуючи вищевикладене, порушень статей 12 та 25 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права не встановлено.
п.5. звернення від 11.02.2019 зареєстровано у відділі реєстрації місця проживання громадян виконкому районної у місті ради під вхідним № 602 від 12.02.2019.
Для реєстрації місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні, подається заява за формою згідно з додатком 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».
п.6. ОСОБА_1 неодноразово були надані роз`яснення щодо реєстрації місця перебування, графік роботи відділу реєстрації місця проживання громадян та перелік необхідних документів.
У разі подання повного пакету документів буде здійснена реєстрація ОСОБА_1 місцем перебування.
п.8. Для вирішення питання реєстрації місця перебування ОСОБА_1 першочергово необхідно отримати довідку про звернення за захистом в Україні.
Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті ради та їх виконавчих органів» складати та надати акти про фактичне місце перебування не входить до компетенції виконкому Тернівської районної у місті ради.
Відповідачем надано суду докази направлення відповіді від 18.02.2019 року № С-109 на заяву позивача від 11.02.2019 № С-109, а саме: реєстр витрат конвертів від 26.02.2019 року, у якому відображено направлення позивачу листа № С-109.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України).
Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Частинами 1, 2, 8 статті 11 «Захист права на державну службу» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) встановлено, що у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.
У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.
Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.
Заявник має право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів та їх посадових осіб, що перешкоджають реалізації прав, наданих йому цим Законом, до суду.
Заява позивача була правильно розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки не є заявою, поданою в порядку пунктів 18, 25 Правил № 207.
Судом не встановлено порушення відповідачем механізму, порядку, шаблону розгляду заяви від 11.02.2019 вх. № С-109.
При цьому, оскільки позивач не є державним службовцем, посилання на норми статті 11 Закону України «Про державну службу» є помилковими.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV):
- свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;
- вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
- місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;
- місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;
- орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради;
- документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.
Повноваження органів реєстрації та державних органів у сфері реєстрації фізичних осіб визначені статтею 11 Закону № 1382-IV.
Згідно частини першої статті 11 Закону № 1382-IV орган реєстрації здійснює:
- формування та ведення Реєстру територіальних громад;
- реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці;
- передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Частиною другою статті 11 Закону № 1382-IV встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, здійснює:
- узагальнення практики застосування нормативно-правових актів з питань реєстрації місця проживання, виявлення проблемних питань у сфері реєстрації місця проживання та розроблення шляхів їх вирішення;
- розроблення проектів законодавчих та інших нормативно-правових актів у сфері реєстрації місця проживання;
- встановлення у межах своїх повноважень вимог до програмного забезпечення реєстрів територіальних громад та стандарти обміну даними між такими реєстрами.
Статтею 37-1 «Повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI:
- довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України;
- особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань;
- особи, які потребують тимчасового захисту, - іноземці та особи без громадянства, які масово вимушені шукати захисту в Україні внаслідок зовнішньої агресії, іноземної окупації, громадянської війни, зіткнень на етнічній основі, природних чи техногенних катастроф або інших подій, що порушують громадський порядок у певній частині або на всій території країни походження.
Механізм здійснення реєстрації / зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів визначені «Правилами реєстрації місця проживання», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі - Правила № 207).
Пунктом 3 Правил № 207 встановлено, що реєстрація / зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Згідно пункту 18 Правил № 207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
- право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків / одного з батьків або законного представника/представників);
- право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
- проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
- заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Відповідно до пункту 25 Правил № 207 реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні із заявою за формою згідно з додатком 8, здійснюється на визначений законом строк на підставі документів, визначених пунктом 18 цих Правил (крім квитанції про сплату адміністративного збору). Відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС.
Права осіб, що надають соціальні послуги, визначені частиною першої статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» від 19.06.2003 № 966-IV.
Особи, що надають соціальні послуги, мають право на: профілактичний огляд і обстеження при прийнятті на роботу та диспансерний нагляд за рахунок роботодавця; захист професійної честі, гідності та ділової репутації, у тому числі в судовому порядку; підвищення кваліфікації у встановленому порядку за рахунок роботодавця; забезпечення спеціальним одягом, взуттям та інвентарем, велосипедами і проїзними квитками або виплату грошової компенсації за їх придбання; при виконанні службових обов`язків першочергове обслуговування на підприємствах, в установах, організаціях, зокрема підприємствах зв`язку, технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів, служби побуту, торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального господарства, міжміського транспорту.
Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності, яка виразилась у неприйнятті після розгляду заяви нормативно-правового акту та заявлений спосіб захисту права на інформацію, згідно якого без винесення за результатом розгляду звернення нормативно-правового акта заява вважається належно не розглянутою, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не наділений повноваженнями на прийняття нормативно-правових актів у сфері реєстрації місця перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Чинне законодавство також не наділяє відповідача повноваженнями на складення акту про визнання місця перебування фізичної особи.
Надання позивачем соціальних послуг не передбачає згідно чинного законодавства підставою для реєстрації його місця перебування за місцем надання таких послуг.
З огляду на викладене, суд не встановив допущення відповідачем бездіяльності щодо невжиття заходів до усунення причин що породжують подання заяви (запиту) від 11.02.2019 вх. № С-109.
На підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили станом на 23.12.2019 року

Помічник судді Лісна А.М.
Згідно з оригіналом

Помічник судді Лісна А.М.