Справа № 1.380.2019.003558
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10709/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року (суддя - Москаль Р.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 15.07.2019 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Президента України про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду його звернення від 04.06.2019 та зобов`язання розглянути звернення ОСОБА_1 від 04.06.2019 та надати письмову відповідь (переклад). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що положення Конституції України зобов`язують застосовувати державну - українську мову, як мову офіційного спілкування посадових і службових осіб при виконанні ними службових обов`язків. Тому, позивач, не розуміючи публічний виступ Президента України Володимира Зеленського на форумі інтернет-діячів іForum-2019, який був здійснений російською мовою, 04.06.2019 звернувся до Адміністрації Президента України із заявою в порядку Законів України «Про інформацію», «Про звернення громадян», у якій просив надати автентичний переклад цього виступу Президента України Володимира Зеленського, відеозапис якого розміщений за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вважає, що саме на відповідача - Адміністрацію Президента України, в силу вимог пункту 16 «Положення про Адміністрацію Президента України», затвердженого Указом Президента України від 02.04.2010 №504/2010, покладено обов`язок забезпечення оперативного надання інформації про діяльність Президента України, а відтак й обов`язок надання автентичного перекладу виступу Президента України іноземною мовою на публічному заході. Однак, станом на дату звернення до суду з даним адміністративним позовом, позивач не отримав відповіді на своє звернення, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом для захисту своїх прав на звернення та на отримання інформації про діяльність Президента України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.003558 провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Адміністрації Президента України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та зобов`язання розглянути звернення від 04.06.2019 закрито. Судом першої інстанції, зокрема, встановлено, що відповідач самостійно виправив допущене ним порушення права ОСОБА_1 на розгляд звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», направивши позивачу відповідь на його звернення від 04.06.2019 шляхом скерування позивачеві листа від 07.08.2019 №03-01/1105. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що за таких обставин право позивача на отримання відповіді на його звернення вже відновлене відповідачем та не потребує визнання бездіяльності відповідача протиправною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.003558 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на обставини, викладені у позовній заяві, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки. Крім цього, з покликанням на окремі положення чинного законодавства України, стверджує, що Президент України зобов`язаний володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків. Відтак, апелянт вважає, що оскільки публічний виступ Президента України Володимира Зеленського на форумі інтернет-діячів іForum-2019 відбувався іноземною мовою, то такий у відповідності до вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови, як державної» повинен бути перекладений державною мовою. На думку скаржника, саме на Адміністрацію Президента України, як постійно діючий допоміжний орган, покладено обов`язок надання автентичного перекладу виступу Президента України іноземною мовою на публічному заході.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на форумі інтернет-діячів іForum-2019 Президент України Володимир Олександрович Зеленський виступив із презентацією «Гарант інновацій: створюємо майбутнє разом». Указану промову Президент України виголосив російською мовою, яка супроводжувалася відео- та фотоматеріалами.

ОСОБА_1 04.06.2019 звернувся до Адміністрації Президента України із заявою, у якій просив надати автентичний переклад публічного виступу Президента України Володимира Зеленського на iForum-2019, відеозапис якого розміщений за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 Президент України Володимир Зеленський у своєму публічному виступі на iForum-2019 послуговувався іноземною мовою, що перешкодило заявнику розуміти висловлювання останнього. Відтак, з метою забезпечення реалізації права на інформацію про діяльність Президента України, позивач звернувся до Адміністрації Президента України із заявою про надання автентичного перекладу публічного виступу Президента України Володимира Зеленського, оскільки саме на цей орган покладено обов`язок створення умов для доступу громадськості до інформації про діяльність Президента України.

Вже після звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, Офіс Президента України листом від 07.08.2019 №03-01/1105 надав позивачу відповідь, у якій вибачився за затримку відповіді на його звернення від 04.06.2019, обумовлену триваючим процесом реорганізації Адміністрації Президента України та повідомив, що національним законодавством не передбачено обов`язкове здійснення перекладу виступу чи промов Глави держави на заходах, які прямо не пов`язані із реалізацією ним повноважень Президента України. В листі відповідач поінформував заявника про те, що Офіс Президента України не має автентичного перекладу виступу Президента України Володимира Зеленського ІНФОРМАЦІЯ_2 на заходах Українського форуму інтернет-діячів iForum 2019.

ОСОБА_1 вважає, що Володимир Зеленський відвідав цей захід не, як приватна особа, а як Президент України, тому ненадання перекладу виступу Президента України є обмеженням його права на доступ до інформації про діяльність Президента України. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що «Положення про Адміністрацію Президента України», затверджене Указом Президента України від 02.04.2010 №504/2010 не покладає на Адміністрацію Президента України обов`язку здійснювати за зверненням громадян переклади виступів Президента України іноземною мовою. Щодо посилання позивача на рішення КСУ у справі №10-рп/99, суд першої інстанції вказав, що таке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки предметом доказування у даній справі є правомірність дій Адміністрації Президента України щодо розгляду звернення в контексті повноважень відповідача, а також повноти та обґрунтованості наданої ним відповіді, а не питання використання Президентом України іноземної мови на громадських заходах.

Станом на дату прийняття судового рішення судом першої інстанції відомості про завершення реорганізації та ліквідацію Адміністрації Президента України були відсутні, тому підстав для вирішення питання про процесуальне правонаступництво судом не вирішувалось.

Такі висновки суду першої інстанції по суті спору відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України «Про інформацію».

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про інформацію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) інформація - будь-які відомості або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основними напрямами державної інформаційної політики є, зокрема, забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень (стаття 3 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 6 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення, регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Так, вимоги до звернення встановлені статтею 5 вказаного Закону, у якій зазначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадянина, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно зі статтею 19 цього ж Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (частина перша статті 20 Закону України «Про звернення громадян»).

З матеріалів справи встановлено, що позивач 04.06.2019 звернувся до Адміністрації Президента України із заявою в порядку Закону України «Про звернення України», у якій просив надати автентичний переклад публічного виступу Президента України Володимира Зеленського на форумі інтернет-діячів іForum-2019. Так, як відповідач не розглянув та не на надав відповіді на вказане звернення у строки, встановлені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом щодо протиправної бездіяльності відповідача.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції, відповідач надав позивачу відповідь на його звернення від 04.06.2019 шляхом скерування листа від 07.08.2019 №03-01/1105.

Відтак, оскільки відповідач самостійно виправив допущене ним порушення права ОСОБА_1 на розгляд звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», суд першої інстанції вважав, що право позивача на отримання відповіді на його звернення вже відновлене відповідачем та не потребує визнання бездіяльності відповідача протиправною. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Адміністрації Президента України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.06.2019 та зобов`язання відповідача розглянути це звернення. Ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року у справі №1.380.2019.003558 про закриття провадження щодо частини позовних вимог набрала законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалась.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції в межах розгляду даної справи, надає правову оцінку доводам позивача щодо обов`язку Адміністрації Президента України (Офісу Президента України) здійснювати за зверненням громадян переклади виступів Президента України іноземною мовою, в контексті повноважень відповідача.

Перш за все, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 02.04.2010 № 504/2010 затверджено «Положення про Адміністрацію Президента України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), пунктом 1 якого визначено, що Адміністрація Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України.

Пунктом 3 цього ж Положення визначено, що основними завданнями Адміністрації є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Відповідно до пунктів 16, 19-1, 20 «Положення про Адміністрацію Президента України» Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань: - здійснює моніторинг інформаційного простору України, створює умови для доступу громадськості до інформації про діяльність Президента України, забезпечує оперативне надання інформації про діяльність Президента України, Адміністрації засобам масової інформації, забезпечує роботу офіційного Інтернет-представництва Президента України, розміщує на його веб-сайті проекти законів України та актів Президента України, які потребують широкого обговорення, закони України, підписані Президентом України, укази і розпорядження Президента України, а також іншу інформацію про діяльність Президента України, Адміністрації; - забезпечує через Головний департамент забезпечення доступу до публічної інформації в установленому порядку доступ до публічної інформації, розгляд, опрацювання, облік, систематизацію, аналізування та надання відповідей на запити на інформацію, що надходять до Президента України та Адміністрації Президента України, консультацій під час оформлення запитів; - організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

Разом з тим, 20.06.2019 Указом Президента України №-417/2019 «Питання забезпечення діяльності Президента України» утворено Офіс Президента України, шляхом реорганізації та скорочення чисельності працівників Адміністрації Президента України.

Указом Президента України від 25.06.2019 №436/2019 затверджено «Положення про Офіс Президента України» (в редакції, станом на час надання відповіді на заяву позивача), пунктом 1 якого визначено, що Офіс Президента України є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України.

Пунктом 3 цього Положення визначено, що основними завданнями Офісу є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Відповідно до пунктів 16, 21, 22 «Положення про Офіс Президента України» Офіс відповідно до покладених на нього завдань: здійснює моніторинг інформаційного простору України, створює умови для доступу громадськості до інформації про діяльність Президента України, Офісу, забезпечує оперативне надання інформації про діяльність Президента України, Офісу засобам масової інформації, забезпечує роботу Офіційного інтернет-представництва Президента України, розміщує на його вебсайті укази і розпорядження Президента України, а також іншу інформацію про діяльність Президента України, Офісу; забезпечує в установленому порядку доступ до публічної інформації, розгляд, опрацювання, облік, систематизацію, аналізування та надання відповідей на запити на інформацію, що надходять до Президента України та Офісу, консультацій під час оформлення запитів;організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на виконання вищенаведених обов`язків щодо забезпечення оперативного надання інформації про діяльність Президента України, Адміністрація Президента України, на сайті офіційного інтернет-представництва Президента України доволі широко висвітлила участь Президента України Володимира Зеленського на громадському заході iForum-2019 в публікації українською мовою «Україна повинна змінюватися інноваційно - Президент Володимир Зеленський на iForum-2019», яка знаходиться у відкритому доступі за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3». Також детальну інформацію про виступ Володимира Олександровича Зеленського висвітлено у статті: «ІНФОРМАЦІЯ_5», яка була опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 на вебсайті офіційного інтернет-представництва Президента України українською мовою та знаходиться у відкритому доступі за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач, розмістивши на офіційних інтернет-джерелах інформацію про діяльність Президента України, а саме про його участь на громадському заході iForum-2019 українською мовою, належним чином виконав свої обов`язки, визначені чинним законодавством.

Що стосується вимоги про надання автентичного перекладу виступу Президента України іноземною мовою на публічному заході, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що із аналізу «Положення про Адміністрацію Президента України» та «Положення про Офіс Президента України», у відповідних редакціях, видно, що реалізація передбачених Положеннями повноважень не покладає на Адміністрацію Президента України (Офісу Президента України) обов`язку здійснювати за зверненням громадян переклади виступів Президента України іноземною мовою. Разом з тим, на вказаний орган покладено обов`язки щодо забезпечення оперативного надання інформації про діяльність Президента України, що у спірних правовідносинах і здійснено відповідачем.

У поданій апеляційній скарзі позивач покликається на положення Закону України «Про забезпечення функціонування української мови», яким, зокрема, встановлено наступне: володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків зобов`язані: Президент України (пункт 1 частини першої статті 9); у разі якщо під час засідання, заходу або зустрічі використовується інша мова, ніж державна, має бути забезпечений переклад державною мовою (частина друга статті 12); мовою публічних заходів є державна мова, якщо інше не встановлено цим Законом (стаття 29).

Однак, апеляційний суд зазначає, що пунктом 1 Розділ IX «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення функціонування української мови» визначено, що цей Закон набирає чинності через два місяці з дня його опублікування. Вказаний Закон опублікований 16.05.2019 у газеті «Голос України» та набрав чинності лише 16.07.2019 - через два місяці з дня його опублікування, з огляду на що такий не може поширювати свою дію на правовідносини, які виникли у розглядуваній справі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що участь Президента України на вказаному форумі не була пов`язана з його управлінською діяльністю та реалізацією ним конституційних повноважень, оскільки форум інтернет-діячів iForum-2019 є громадським рухом, створеним групою ентузіастів.

Скаржник в обґрунтування доводів апеляційної скарги також зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні покликався на публікації в інтернет мережі про висвітлення текстової інформації про участь Президента України Володимира Зеленського на громадському заході iForum-2019, однак не дослідив питання коли саме інформація була розміщена на сайті відповідача, оскільки така могла з`явитись і після відкриття провадження у даній справі. Такі доводи позивача апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки із сайту офіційного інтернет-представництва Президента України видно, що публікація «Україна повинна змінюватися інноваційно - Президент Володимир Зеленський на iForum-2019», яка знаходиться у відкритому доступі за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15:54 год.; публікація «ІНФОРМАЦІЯ_5», опублікована ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17:17 год. Тобто, вказані публікації розміщені на сайті офіційного інтернет-представництва Президента України ІНФОРМАЦІЯ_2 - в день проведення форуму інтернет-діячів iForum-2019.

З приводу покликань апелянта на ту обставину, що у інформації, яка була висвітлена на сайті офіційного інтернет-представництва Президента України не зазначено про заклики Президента щодо розробки рамок і металошукачів та тендеру на такі пристрої, однак дана інформація є актуальною для позивача в силу його професійної діяльності, колегія суддів стверджує, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до відповідача із запитом про надання конкретної інформації в порядку, встановленому Законами України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації».

Щодо посилання позивача на рішення КСУ у справі №10-рп/99, то суд першої інстанції правомірно вказав, що таке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суд в цій справі оцінює правомірність дій Адміністрації Президента України щодо розгляду звернення в контексті повноважень відповідача, а також повноти та обґрунтованості наданої ним відповіді, а не питання використання Президентом України іноземної мови на громадських заходах.

Із системного аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства та фактичних обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відмова відповідача у здійсненні автентичного перекладу виступу Президента України Володимира Зеленського на форумі інтернет-діячів іForum-2019 не порушила право ОСОБА_1 на доступ до інформації про діяльність Президента України. Апеляційний суд констатує, що такі дії відповідача є правомірними з огляду на відсутність у Адміністрації Президента України (Офісу Президента України) законодавчо встановленого обов`язку та повноважень здійснювати за зверненням громадян переклади виступів Президента України іноземною мовою.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним діям суб`єкта владних повноважень на предмет відповідності вказаним критеріям, апеляційний суд зазначає, що відповідач у межах спірних правовідносин діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 21 грудня 2019 року.