Справа № 640/22449/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 грудня 2019 року м. Київ № 640/22449/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просить:

- визнати протиправними вчинені 31.10.2019 дії Окружного адміністративного суду м. Києва щодо застосування автоматизованої системи документообігу Окружного адміністративного суду м. Києва для протиправної реєстрації 31.10.2019 в автоматизованій системі документообігу Окружного адміністративного суду м. Києва як окремої адміністративної справи №640/21016/19 позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області, виділених зі справи №826/17907/18 в окреме провадження ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 у справі №826/17907/18 у складі суддів Келеберди В.І., Амельохіна В.В. та Качура І.А. та скасувати з 31.10.2019 реєстрацію Окружним адміністративним судом м. Києва 31.10.2019 в автоматизованій системі документообігу Окружного адміністративного суду м. Києва як окремої адміністративної справи №640/21016/19 позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області, виділених зі справи №826/17907/18 в окреме провадження ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 у справі №826/17907/18 у складі суддів Келеберди В.І., Амельохіна В.В. та Качура І.А.;

- визнати протиправними вчинені 31.10.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва дії щодо застосування автоматизованої системи документообігу Окружного адміністративного суду м. Києва для розподілу адміністративної справи №640/21016/19 суду, що ухвалив ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 у справі №826/17907/18 у складі суддів Келеберди В.І., Амельохіна В.В. та Качура І.А., у складі судді Келеберди В.І.;

- визнати протиправними вчинені 11.11.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва дії щодо застосування автоматизованої системи документообігу Окружного адміністративного суду м. Києва для розподілу адміністративної справи №640/21016/19 суду, що ухвалив ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 у справі №826/17907/18 у складі суддів Келеберди В.І., Амельохіна В.В. та Качура І.А., у складі суддів Амельохіна В.В. та Качура І.А.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що він не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту позовних вимог, підставою пред`явлення даного позову ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду м. Києва, є незгода позивача із ухвалою відповідача від 22.10.2019 у справі №826/17907/18, та діями останнього, вчиненими на виконання вимог вказаної ухвали.

Так, на підставі ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.10.2019 у справі №826/17907/18 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову в частині та зобов`язання вчинити певні дії, було постановлено роз`єднати в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області.

Судом встановлено, та з`ясовується зі звіту про автоматизований розподіл від 31.10.2019, що на виконання вимог зазначеної ухвали, відповідачем здійснено розподіл та передачу виокремлених позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області із присвоєнням єдиного унікального номеру - 640/21016/19, судді - Келеберда В.І.

Згідно звіту про автоматизований розподіл по справі №640/21016/19 від 11.11.2019, Окружним адміністративним судом м. Києва було здійснено розподіл та передачу означеної справи судді - Амельохіну В.В.

Мотиви позовної заяви зводяться до того, що на переконання позивача, відповідач роз`єднав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Управління Служби безпеки України в Харківській області, з порушенням вимог чинного законодавства, без дотримання судового процесу.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. У статті 124 Конституції України проголошено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до положень статті 6 Конституції України, Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконання або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У свою чергу, відповідно до пункту сьомого частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Наведені вище норми права дають підстави дійти до висновку, що суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення, не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, а тому вони не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Тобто, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності), є не управлінськими, а процесуальними. Позаяк, оскаржувані дії відповідача прийнято на виконання вимог процесуального рішення суду, а відтак, з урахуванням статті 293 КАС України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

При цьому, доводи позивача в обґрунтування позовних вимог по суті стосуються протиправності дій відповідача, які були вчинені на виконання вимог судового рішення, зокрема ухвали, передбаченою статтею 172 КАС України.

У відповідності до частини шостої статті 172 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Частиною сьомою цієї ж статті унормовано, що про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Суд звертає увагу, що саме після прийняття Окружним адміністративним судом м. Києва ухвали від 22.10.2019 у справі №826/17907/18, процедурно утворилось самостійне провадження, яке відповідач зареєстрував в автоматизованій системі документообігу, та відповідно розподілив справу між суддями.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз`яснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини 1 статті 3, статті17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз`яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій та судових рішень судді (суду), пов`язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами КАС України чи іншими законами України не передбачено.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави вважати, що позивач оскаржує до адміністративного суду не дії, рішення чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які пов`язані з реалізацією публічно-владних управлінських функцій, а рішення, прийняте в рамках процесуального законодавства, і не може бути віднесене за своїм змістом до акту індивідуальної дії в розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, відповідно до статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на зазначене та беручи до уваги ту обставину, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із обов`язками та діями суду, які регламентовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, дану позовну заяву не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, оскільки такі відносини не мають ознак правового спору, який підлягає юрисдикційному вирішенню, а регулюються в межах сфери діяльності судової гілки влади (оскарження, подання запитів, скарг, тощо).

Суд зазначає, що у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018р. у справі №820/5586/16.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №826/14690/17.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною шостою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом першим частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Роз`яснити позивачу, що спір, пов`язаний з оскарженням рішень, пов`язаних з розглядом справи підлягає розгляду в порядку, встановленому відповідним процесуальним законодавством.

З урахуванням зазначеного, позовна заява ОСОБА_1 не може розглядатися у порядку адміністративного судочинства, а тому суд відмовляє позивачу у відкритті адміністративного провадження.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання протиправними дій.

2. Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.