Справа № 420/4245/19
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р.м. ОдесаСправа № 420/4245/19
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 13.06.2019 року №880/02-6; зобов`язати відповідача відновити попередній розмір пенсії позивача, провести перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особі, віднесеної до І-ї категорії, інваліду ІІ групи в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії, як інваліду ІІ групи в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01.05.2019 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач отримує пенсію по 2-ій групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на призначення та отримання пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком. Держава взяла на себе відповідальність за шкоду, завдану громадянам та зобов`язалася відшкодовувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначено в ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідач зобов`язаний відновити розмір пенсії позивача, а також зробити перерахунок та виплату заборгованості з виплати пенсії та щомісячної додаткової пенсії за віком, починаючи з 01.05.2019 року виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом першої інстанції замінено Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Разом з цим, судом першої інстанції враховано, що позивачем невірно зазначено оскаржуване рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 13.06.2019 року №880/02-6, яким позивачу повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії, а тому суд вважає за необхідне зазначити вірне рішення - Біляївського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області, викладене в листі №88/02-6 від 13.06.2019 року, яке наявне в матеріалах справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки МСЕК від 26.11.2003 року серії 2-18 ОБ №073604 позивачу довічно встановлено 2 групу інвалідності, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (аркуш справи 13).

Згідно довідки від 23.11.2003 року серії 2-18 АГ №000307 позивачу довічно встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 70% (аркуші справи 22-23).

14.05.2019 року позивач звернувся до начальника об`єднаного управління - голови комісії з припинення із заявою, в якій просив надати обґрунтоване роз`яснення щодо причин зменшення розміру отримуваної пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (аркуш справи 24).

Розглянувши заяву позивача, листом №235/Б-1 від 17.05.2019 року Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомило, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії. Особам, віднесеним до категорії І, відповідно до ст. 50 Закону, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України. Загальний стаж роботи складає 37 років 5 місяців 11 днів (враховано по 31.05.2011). Для розрахунку пенсії надано довідку про заробітну плату без дати та номеру як неповна шестиденка, в яку ввійшли: оплата праці за роботу в зоні відчуження в сумі 0,01002 грн., збережений середньомісячний заробіток за дні роботи в цій зоні в сумі 0.00167 грн., доплата у вихідні та святкові дні в сумі 248 грн. за період роботи в зоні відчуження з 14.09.1986 року по 30.09.1986 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати складав 16.75978, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 15566,65 грн.

У зв`язку із змінами у законодавстві з питань пенсійного забезпечення та підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсійних виплат станом на 01.12.2018 року складав 11600,98 грн., в тому числі: основний розмір пенсії від середнього заробітку - 10896,66 грн., підвищення у зв`язку із зростанням середньої зарплати - 324,72 грн., додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії - 379,60 грн.

У в`язку із змінами у законодавстві з питань пенсійного забезпечення та проведенням перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону з 01.03.2019 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.1019 року №124 пенсійну справу приведено у відповідність та проведено перерахунок пенсії. Після перерахунку індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 11,02793 середньомісячний заробіток з 01.03.2019 року складає 11984,16 грн. Заробітну плату приведено у відповідність як неповна шестиденка, в яку ввійшли: оплата праці за роботу в зоні відчуження в сумі 0,01002 грн., збережений середньомісячний заробіток за дні роботи в цій зоні в сумі 0.00167 грн., доплата у вихідні та святкові дні в сумі 0.00248 грн.

Розмір пенсійних виплат позивача станом на 01.03.2019 року складає 8768,51 грн., в тому числі: основний розмір пенсії від середнього заробітку - 8388,91 грн., додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії - 379,60 грн.

У зв`язку із чим, орган пенсійного фонду зазначив, що за документами, наявними в пенсійній справі, пенсія нараховується та виплачується вірно (аркуші справи 25-26).

Також, Біляївський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області листом №88/02-6 від 13.06.2019 року повідомив позивача, що у зв`язку із змінами у законодавстві з питань пенсійного забезпечення та підвищенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії. Розмір пенсійних виплат станом на 01.12.2018 року складав 11600,98 грн., в тому числі: основний розмір пенсії від середнього заробітку - 10896,66 грн., підвищення у зв`язку із зростанням середньої зарплати - 324,72 грн., додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії - 379,60 грн.

У в`язку із змінами у законодавстві з питань пенсійного забезпечення та проведенням перерахунку пенсій відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону з 01.03.2019 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.1019 року №124 пенсійну справу приведено у відповідність та проведено перерахунок пенсії. Після перерахунку індивідуальний коефіцієнт заробітної плати склав 11,02793 середньомісячний заробіток з 01.03.2019 року складає 11984,16 грн. Заробітну плату приведено у відповідність як неповна шестиденка, в яку ввійшли: оплата праці за роботу в зоні відчуження в сумі 0,01002 грн., збережений середньомісячний заробіток за дні роботи в цій зоні в сумі 0.00167 грн., доплата у вихідні та святкові дні в сумі 0.00248 грн. Розмір пенсійних виплат позивача станом на 01.03.2019 року складає 8768,51 грн., в тому числі: основний розмір пенсії від середнього заробітку - 8388,91 грн., додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів 1 категорії - 379,60 грн. Перерахунок пенсії виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% Законом не передбачено.

За документами, наявними в пенсійній справі, пенсія нараховується та виплачується вірно (аркуші справи 28-29), що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву зазначається, що зменшення розміру пенсії позивача відбулось у зв`язку із перерахунком індивідуального коефіцієнту заробітної плати (переведення доплати у вихідні та святкові дні в сумі 248 грн. з карбованців у гривні (248,00*0.00001=0.00248).

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, проводилась у розмірі, встановленому «Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Оскільки нарахування та виплата пенсій позивачу (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється у розмірах встановлених «Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність рішення органу пенсійного фонду, відсутність підстав для його скасування та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1 був визначений у ст. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та для інвалідів II групи становив 75 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв`язку з втратою годувальника був передбачений у ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та для інвалідів II групи становив 8 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким текст ст. 50 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Зазнала змін і ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , яка викладена в іншій редакції, зокрема, встановлено, що «Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

01 січня 2015 року також набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким установлено, що норми і положення ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру державної і додаткової пенсії, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року №1210 було затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із п.п. 11, 13 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, інвалідам II групи - 379,60 грн.

Зазначені положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210 є також чинними.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, проводилась у розмірі, встановленому «Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відтак, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсій позивачу (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірах встановлених «Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 695/2321/17, від 26 червня 2018 року у справі № 629/3333/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 367/1605/17.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що розмір пенсії позивача зменшився у зв`язку із перерахунком індивідуального коефіцієнту заробітної плати (переведення доплати у вихідні та святкові дні в сумі 248 грн. з карбованців у гривні (248,00*0.00001=0.00248), що не оскаржується позивачем.

Враховуючи викладене, оскільки нарахування та виплата пенсій позивачу (основної та додаткової) відповідно до ст. 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюється у розмірах встановлених «Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 листопада 2011 року № 1210, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність рішення органу пенсійного фонду та відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло