Справа № 480/2281/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 р.Справа № 480/2281/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 (головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик) по справі № 480/2281/19

за позовом ОСОБА_1

до Московськобобрицької сільської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2019, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Московськобобрицької сільської ради (далі - відповідач), в якій просив суд визнати протиправними дії відповідача, які полягають у ненаданні відповіді на заяву №14 від 09.01.2019 та зобов`язати відповідача надати відповідь на заяву № 14 від 09.01.2019.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправними дії відповідача, що полягають у ненаданні відповіді на заяву позивача № 14 від 09.01.2019.

Зобов`язано відповідача надати позивачу відповідь на заяву № 14 від 09.01.2019.

Позивач звернувся до суду із заявою про зобов`язання відповідача в 10-денний термін надати звіт про виконання рішення суду в даній справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 480/2281/19.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 та прийняти нове рішення, яким зобов`язати відповідача в 10-денний термін надати звіт про виконання судового рішення від 25.07.2019.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом першої інстанції, під час прийняття рішення, норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, під час відмови у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі № 480/2281/19, дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано нагальну необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки ним не вжито жодних належних заходів для виконання судового рішення, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та Законом України «Про виконавче провадження», тому подана заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За обставинами справи, позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження". У суду відсутні докази того, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або, що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль, у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Частиною 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує на тому, що норми ч. 1 ст. 382 КАС України кореспондують з положеннями ч. 6 ст. 246, п. 4 ч. 1 ст. 322 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині рішення суду зазначається, встановлений судом порядок та строк виконання рішення, встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Таким чином, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, колегія суддів дійшла до висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконання рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може лише під час прийняття рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 826/18826/14.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, вищезазначеними нормами КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та за наявності відповідних на те підстав.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та не надано відповідних доказів на обґрунтування поданої заяви, а лише зазначено, що до моменту подання заяви назване судове рішення відповідач не виконав та умисно не надав відповіді на запит позивача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року по справі №480/2281/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.О. Донець
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 20.12.2019 року