Справа № 200/7808/19-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2019 року справа №200/7808/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г.,

суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 200/7808/19-а (головуючий І інстанції Хохленков О.В., повний текст судового рішення складено та підписано 16 жовтня 2019 року в м. Слов`янськ) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, військова частина) та Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (далі Міністерство), в якому просив розірвати достроково контракт між позивачем та Міністерством оборони України в особі відповідача від 29.03.2018, визнавши протиправною бездіяльність під час розгляду рапорту, та стягнути з військової частини заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01.01.2019 по 13.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 29.03.2018 уклав з відповідачем контракт про проходження військової служби. У зв`язку із систематичною не виплатою заробітної плати позивач 11.05.2019 скерував командуванню військової частини, в який він проходив службу, рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України на підставі ст. 26 п. «5-ж». Станом на 13.06.2019 відповіді на цей лист позивач не отримав. Окрім цього, ОСОБА_1 не виплачена заробітна плата за травень-червень 2019 року, а за лютий 2019 року сплачено не в повному розмірі. Оскільки військова частина не надає йому довідку про розмір заробітної плати, у позивача відсутні відомості про розмір заборгованості з виплати заробітної плати (а.с. 4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого стягнуто з військової частини НОМЕР_1 заборгованість по грошовому забезпеченню за лютий 2019 року в сумі 13481,96 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, військова частина подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стягнуті за рішенням суду грошові кошти відповідно до висновків суду першої інстанції є недоплаченою сумою грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий 2019 року. Проте, судом першої інстанції не досліджено довідку про додаткові види грошового забезпечення. Також судом першої інстанції не враховано обставини, за яких розмір грошового забезпечення позивача в лютому 2019 року було зменшено (а.с. 145-147).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 29.03.2018 уклав Контракт із Міністерством оборони в особі командира військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до Контракту позивач взяв на себе зобов`язання проходити військову службу, а Міністерство обов`язок належно матеріально забезпечувати позивача під час проходження служби (а.с. 18-20).

Відомостями з довідки форми ОК-5 підтверджено, що відповідач не нараховував ОСОБА_1 заробітну плату з травня по червень 2019 року, а за лютий 2019 року нарахував 1596,77 грн (а.с.12).

З метою врегулювання цього питання представник позивача 07.05.2019 звернувся до військової частини із заявою про надання довідки про заборгованість та нарахування заробітної плати (а.с. 10-11), а ОСОБА_1 07.05.2019 звернувся із рапортом до командира військової частини про звільнення його із лав Збройних Сил України у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту (а.с. 21).

Станом на час розгляду справи судом першої інстанції відповіді на звернення представника позивача та на його особистий рапорт не надходили.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2018 № 176 солдат ОСОБА_1 з 27 червня 2018 року зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 60).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2018 № 257 солдат ОСОБА_1 з 27 серпня 2018 року вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків шпк «солдат» з посадовим окладом 2730,00 грн (а.с. 61).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2019 № 115 солдат ОСОБА_1 з 20 квітня 2019 року вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків, шпк «старший солдат» з посадовим окладом 3000,00 грн (а.с. 62).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.05.2019 № 122 солдат ОСОБА_1 вважається як такий, що самовільно залишив військову частину з 08 травня 2019 року. Він знятий з усіх видів забезпечення та йому припинено виплати з 08 травня 2019 року (а.с. 63).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.05.2019 № 131 солдат ОСОБА_1 , відсутній на службі понад десять діб, з 17 травня 2019 року виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 64).

Згідно з наявною в матеріалах справи Інформацією про додаткові види грошового забезпечення за період проходження служби солдат ОСОБА_1 за січень 2019 року отримав 11862,15 грн, за лютий 2019 року 1596,77 грн, за березень 2019 року 13338,64 грн, за квітень 2019 року 20856,91 грн, за травень 2019 року 14257,22 грн, а загалом за січень травень 2019 року 61911,69 грн (а.с.65).

Вважаючи, що військова частина на виконує визначені Контрактом обов`язки, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Абзацами 2-3 Пункту 34 Положення № 1153/2008 регламентовано, що контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).

Оскільки у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про дострокове розірвання контракту судом першої інстанції відмовлено, а військова частина рішення суду в цій частині не оскаржує, колегія суддів на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України не вбачає підстав досліджувати відповідність висновків суду в цій частині фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів апелянта про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо неналежного нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 13.06.2019.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 нараховувалося впродовж січня-травня 2019 року.

Згідно з Інформацією про додаткові види грошового забезпечення за період проходження служби на солдата ОСОБА_1 за січень 2019 року він отримав 11862,15 грн, за лютий 2019 року 1596,77 грн, за березень 2019 року 13338,64 грн, за квітень 2019 року 20856,91 грн, за травень 2019 року 14257,22 грн, загальний розмір 61911,69 грн (а.с. 65).

Тобто, сума отриманого грошового забезпечення за лютий 2019 року суттєво відрізняється від сум за інші місяці 2019 року. При цьому, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.08.2018 № 257 солдату ОСОБА_1 з 27 серпня 2018 року встановлено посадовий оклад 2730,00 грн, щомісячну премію в розмірі 119 %, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 10 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, а також надбавки за вислугу років відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704. Зміни в наведених розмірах грошового забезпечення позивача відбулись на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.05.2019 № 115 з 20 квітня 2019 року.

Таким чином, відмінність в розмірах отриманого помісячно позивачем грошового забезпечення в січні-березні 2019 року потребує обґрунтування відповідно до норм чинного законодавства.

Військова частина в своїй апеляційній скарзі зауважує, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2019 № 29 «Про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 » ОСОБА_1 вважався таким, що самовільно залишив військову частину. На підставі наказу командира військової частини від 22.03.2019 № 212 пункт про самовільне залишення військової частини замінили на не вихід на службу. В березні 2019 року проведено перерахунок належного до виплати грошового забезпечення, до складу якого увійшли доплата за січень 2019 року в сумі 3154,84 грн та за лютий 2019 року 10183,80 грн.

Також апелянт звертає увагу суду, що під час розгляду позову по суті ці пояснення не були надана через, те, що суд першої інстанції не задовольнив клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату, оскільки представник відповідача в цей день брав участь в розгляді іншої справи в режимі відеоконференції.

Суд апеляційної інстанції спростовує таке обґрунтування, оскільки відсутність представника відповідача в судовому засіданні не позбавила військову частину можливості надати до суду відповідно до положень ст. 77-79 Кодексу адміністративного судочинства України письмові пояснення та докази, зокрема накази або витяги з наказів від 31.01.2019 № 29 та від 22.03.2019 № 212. Не надані ці докази і до суду апеляційної інстанції.

Окрім цього, наведене пояснення апелянта не спростовує того, що як не в лютому 2019 року, так в березні 2019 року позивачу нараховано грошове забезпечення в розмірі, меншому за суму посадового окладу, щомісячної премії та встановлених йому надбавок з урахуванням обов`язкових відрахувань.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному рішенні висновок щодо протиправного нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення в лютому 2019 року в неналежному розмірі та необхідності відновлення порушеного права особи шляхом стягнення з військової частини недоплачених коштів.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 200/7808/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 200/7808/19-а залишити без змін.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук