Справа № 280/2561/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року (о 18 год. 07 хв.)Справа № 280/2561/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача Сахно О.О.,

представника відповідача 1 Захарченка В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та пені

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі ПАТ «Запоріжсталь», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач 1), до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невідображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, інформації про узгодженість бюджетного відшкодування у сумі 4 072 559,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь позивача;

стягнути з Державного бюджету України через відповідача 2 на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року та червень 2011 року в розмірі 4 072 559,00 грн. та пеню, нараховану на суму такої заборгованості в розмірі 2 125 390,75 грн.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що на підставі п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України позивачем були подані в СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року № від 18.03.2011, у якій був зроблений розрахунок суми бюджетного відшкодування і заявлено про повернення суми бюджетної заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 3 622 576,00 грн. та за червень 2011 року № від 19.07.2011, у якій був зроблений розрахунок суми бюджетного відшкодування і заявлено про повернення суми бюджетної заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 449 983,00 грн. Пояснює, що правомірність заявлення до відшкодування наведених сум податку на додану вартість за лютий та червень 2011 року була перевірена контролюючим органом шляхом проведення документальної та камеральної перевірок, проте винесені за результатами таких перевірок податкові повідомлення-рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування були скасовані судом. Таким чином, достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковими деклараціями за лютий та червень 2011 року, підтверджена судовими рішеннями по справах № 2а-0870/3668/11 та № 2а-0870/7162/11, які набрали законної сили, у зв`язку з чим відповідні суми бюджетного відшкодування є узгодженими та грошові кошти в сумі 4 072 559,00 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету на користь ПАТ «Запоріжсталь». Зауважує, що позивач неодноразово звертався до відповідачів з питання повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, однак сума бюджетного відшкодування у розмірі 4 072 559,00 грн., зменшена за податковими повідомленнями-рішеннями, скасованими зазначеними вище рішеннями суду, позивачу перерахована не була. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невнесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, позивач просить також суд стягнути з Державного бюджету України через відповідача 2 на користь позивача заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року та червень 2011 року в розмірі 4 072 559,00 грн. та пеню, нараховану на суму такої заборгованості в розмірі 2 125 390,75 грн.

Ухвалою судді від 03.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 21 червня 2019 року. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 позов не визнав, 21 червня 2019 року надіслав до суду відзив (вх №25418), у якому вказує, що позивачем пропущений строк подачі заяви про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та строк на звернення до адміністративного суду відповідно до ст. 122 КАС України. Також, зазначає, що територіальні органи ДФС не є розпорядниками реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, тому відповідач 1 не міг здійснити внесення сум бюджетного відшкодування з ПДВ, належних позивачу, у Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування і, відповідно, у його діях відсутні ознаки протиправної бездіяльності, у зв`язку із чим просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

21 червня 2019 року підготовче засідання відкладене на 25 липня 2019 року.

Відповідачем 2 також надіслано до суду відзив (вх. №26663 від 27.06.2019) на позовну заяву, у якому посилається на приписи Податкового кодексу України, Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26, Порядку інформаційної взаємодії Міністерства фінансів України з Державною фіскальною службою України та Державною казначейською службою України в процесі формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.03.2017 №326, та наголошує, що враховуючи порядок відшкодування ПДВ та той факт, що інформація від ДКСУ з Реєстру заяв по узгодженим сумам бюджетного відшкодування ПАТ «Запоржсталь» до ГУ ДКСУ у м. Києві не надходила, то відповідно, не було підстав для перерахування. Вважає, що відповідачем 2 жодним чином не порушено право позивача на бюджетне відшкодування ПДВ, що просить врахувати під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Ураховуючи викладене, просить врахувати відзив при розгляді справи, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 судового збору.

25 липня 2019 року представником позивача через канцелярію суду надано відповідь на відзив (№30793), у якій додатково наголошує, що своєчасно реалізував своє право на заявлення відповідних сум ПДВ до бюджетного відшкодування, подавши заяви про бюджетне відшкодування відповідних сум разом із деклараціями з податку на додану вартість за лютий 2011 року та за червень 2011 року, жодних додаткових дій від платника податків чинним законодавством не вимагається. Вказує на те, що питання бюджетного відшкодування регулюється Податковим кодексом України, нездійснення бюджетного відшкодування є порушенням вимог Податкового кодексу України, що має триваючий характер, тому строк, передбачений ст. 122 КАС України, до даних правовідносин не застосовується. Зазначає, що ПАТ «Запоріжсталь» неодноразово зверталось до відповідача 1 із вимогою про виконання вимог закону здійснення бюджетного відшкодування, проте відшкодування з бюджету суми податку на додану вартість на користь позивача не відбулось. Вказує на безпідставність посилання відповідача 1 на неможливість внесення належних йому сум бюджетного відшкодування ПДВ у Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, оскільки формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства. Також зазначає, що не відповідають дійсності доводи відповідача 1 про неможливість здійснити внесення сум бюджетного відшкодування у Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування через те, що він не є розпорядником такого реєстру, та вказує на безпідставність відсилання до ДФС та Мінфіну, оскільки ДФС здійснює повноваження, у тому числі, через утворені в установленому порядку територіальні органи, а з положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вбачається, що останній є територіальним органом ДФС, до відання якого належить відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку. Вважає, що у відповідача 1 були наявні і підстави, і повноваження, і передбачений законом спосіб здійснення ним дій, однак, в порушення норм ст. 19 Конституції України та ст. 200 Податкового кодексу України, бездіяльність відповідача 1 триває і на даний час. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідно до ухвали від 25.07.2019 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін до 19 вересня 2019 року.

05 серпня 2019 року представником відповідача 1 долучено до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив (вх. №32213), у яких ще раз наголошує, що позивач не звернувся до суду про стягнення бюджетної заборгованості на протязі 6 місяців з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а зробив це аж у 2019 році, що підтверджує позицію відповідача 1 про пропущення позивачем строку для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав. Навіть якщо рахувати строк у 1095 днів за приписами п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, на думку відповідача 1, то цей строк також пропущений.

У свою чергу, представником позивача подані пояснення (вх. №43689 від 22.10.2019), у яких наголошує, що порушення права ПАТ «Запоріжсталь» на належне та своєчасне відшкодування сум ПДВ являє собою триваюче порушення зі сторони державної влади, тобто у даному випадку має місце бездіяльність контролюючого органу (невчинення дій, які суб`єкт владних повноважень повинен вчинити), що є порушенням права позивача на відшкодування сум ПДВ, яке триває до теперішнього часу.

Згідно з ухвалою суду від 19.09.2019 вирішено продовжити строк, визначений ухвалою суду від 25.07.2019, до 23 жовтня 2019 року, а ухвалою суду від 23.10.2019 до 12 листопада 2019 року.

12 листопада 2019 року провадження у справі поновлено.

У той самий день, згідно з ухвалою судом вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 03 грудня 2019 року.

03 грудня 2019 року у розгляді справи оголошена перерва до 10 грудня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та поясненнях №б/н від 10.12.2019. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, долученому до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явися, проте у наданому суду відзиві просить про розгляд справи за його відсутності.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

На підставі п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України позивачем були подані в СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі декларації з податку на додану вартість за лютий 2011 року № від 18.03.2011 р., у якій був зроблений розрахунок суми бюджетного відшкодування і заявлено про повернення суми бюджетної заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 3 622 576 грн. та за червень 2011 року № від 19.07.2011 р., у якій був зроблений розрахунок суми бюджетного відшкодування і заявлено про повернення суми бюджетної заборгованості шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства в розмірі 449 983 грн.

Правомірність заявлених до відшкодування наведених сум податку на додану вартість за лютий та червень 2011 року була перевірена контролюючим органом шляхом проведення документальної та камеральної перевірки відповідно.

Щодо обставин узгодження суми заявленого бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 3 622 576,00 грн. за лютий 2011 року судом встановлено наступне.

В період з 13.04.2011 по 21.04.2011 СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі проведено документальну позапланову виїзну перевірку Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (змінено організаційно-правову форму юридичної особи, зараз Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за лютий 2011 року. За результатом проведеної перевірки було складено акт № 235/08-01/00191230 від 21.04.2011р.

На підставі зазначеного акту документальної перевірки заступником керівника СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2011, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2011 р. на суму 3 622 576 грн. та застосовано фінансові санкції в розмірі 1 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем у судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2012 р. по справі № 2а-0870/3668/11 податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2011 визнано протиправним та скасоване.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 по справі № 2а-0870/3668/11 апеляційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2012 по справі № 2а-0870/3668/11 без змін.

05.07.2017 Вищим адміністративним судом України було винесено ухвалу по справі № 2а-0870/3668/11, згідно з якою касаційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2012 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 по справі № 2а-0870/3668/11 без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

10.10.2017 Верховним Судом України було винесено ухвалу про відмову у допуску до провадження за заявою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про перегляд вказаної ухвали Вищого адміністративного суду України.

У відповідності до норм ч. 6 ст. 254 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) ухвала Верховного Суду України від 10.10.2017 по справі № 2а-0870/3668/11 набрала законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Щодо обставин узгодження суми заявленого бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 449 983,00 грн. за червень 2011 року судом встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі проведена камеральна перевірка Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (змінено організаційно-правову форму юридичної особи, зараз Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за червень 2011 року. За результатом проведеної перевірки було складено акт № 340/08-01/00191230 від 05.08.2011.

На підставі зазначеного акту перевірки заступником керівника СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22.08.2011, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за червень 2011 року на суму 449 983,00 грн. та застосовано фінансові санкції в розмірі 1,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.09.2011 по справі № 2а-0870/7162/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 по справі № 2а-0870/7162/11 вищевказані судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2016 по справі № 2а-0870/7162/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.02.2019 касаційну скаргу СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (відповідачем 1 змінено назву) залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 по справі № 2а-0870/7162/11 без змін.

У відповідності до норм ч. 5 ст. 355 та ч. 1 ст. 359 КАС України вказана постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України (в редакції на момент виникнення правовідносин) у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2012 по справі № 2а-0870/3668/11 набрало законної сили 20 березня 2013 року, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2016 по справі № 2а-0870/7162/11 03 серпня 2016 року.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.02.2019 листами № 08/2011509 від 25.02.2019 та № 08/2011511 від 25.02.2019 позивач звернувся з проханням забезпечити внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, та було отримано відповіді, які переадресовують заявника від одного органу до іншого.

Так, у відповіді № 05-08/927 від 22.03.2019 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві для вирішення питання запропонувало звернутися до органу Державної фіскальної служби за місцем обслуговування.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, у свою чергу, у своїй відповіді № 14766/10/28-10-47-06 від 22.03.2019 зазначив, що територіальні органи ДФС не є розпорядниками реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та запропонував звернутися до Міністерства фінансів України та ДФС.

ДФС України повідомила про перенаправлення нею аналогічних запитів № 08/2011505 від 25.02.2019 та № 08/2011508 від 25.02.2019, отриманих від ПАТ «Запоріжсталь», до Офісу великих платників Державної фіскальної служби.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

Відповідно до п. 14.1.18 п. 14.1. ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено ст. 200 ПК України.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п. 200.8 ст. 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 200.10 ст. 200 ПК України встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу, орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що у разі виконання платником податку наведених вище вимог ПК України, та підтвердження достовірності нарахованих сум бюджетного відшкодування орган державної податкової служби у п`ятиденний строк зобов`язаний подати органу казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягають відшкодуванню з бюджету.

Однак, відповідач 1, всупереч наведених приписів законодавства, не подав до органу казначейства такий висновок після набрання законної сили постановами Запорізького окружного адміністративного суду по справах № 2а-0870/3668/11 та № 2а-0870/7162/11.

Разом з тим, 21.12.2016 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року.

Вказаним законом був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який вже не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 200.7.1 п. 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 ПК України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, в тому числі, ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі за текстом - Порядок № 26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:

- суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Отже, передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Однак, заявлена позивачем до відшкодування сума податку на додану вартість за лютий та червень 2011 року не була відображена контролюючим органом у відповідному Реєстрі.

Не заслуговує на увагу, на думку суду, посилання відповідача 1 на неможливість внесення ним сум бюджетного відшкодування ПДВ, належних позивачу, у Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, оскільки відповідач 1 не навів підстав такої неможливості, адже, формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Не відповідають дійсності доводи відповідача 1 про те, що територіальні органи ДФС не є розпорядниками такого реєстру, та є безпідставним здійснення ним відсилання до ДФС та Мінфіну.

Так, згідно з п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 236, ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З пункту 1 Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, затвердженого наказом ДФС від 14.06.2018 року № 374, вбачається, що Офіс великих платників є територіальним органом ДФС, до відання якого належить відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Враховуючи, що постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2012 по справі № 2а-0870/3668/11 та від 16.05.2016 по справі № 2а-0870/7162/11, що набрали законної сили, підтверджено достовірність заявленої позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ за лютий та червень 2011 року, така сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою, а відтак, відповідач 1, як контролюючий орган, повинен був внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідну інформацію.

Невиконання цього обов`язку суд розцінює як протиправну бездіяльність відповідача 1.

Отже, вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невідображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про узгодженість бюджетного відшкодування у сумі 4072559,00 грн., суд вважає такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Запоріжсталь» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 072 559,00 грн., суд зазначає наступне.

За приписами частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковими деклараціями за лютий та червень 2011 року, підтверджена судовими рішеннями по справах № 2а-0870/3668/11 та № 2а-0870/7162/11, які набрали законної сили. Тому, відповідні суми бюджетного відшкодування є узгодженими та грошові кошти в сумі 4 072 559,00 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету на користь ПАТ «Запоріжсталь».

Як вже зазначалось вище, податкове законодавство України, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема п. 200.12, п. 200.13 ст. 200 ПК України передбачало обов`язок контролюючого органу протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, і обов`язок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, перерахувати кошти на рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Застосовуючи вказані приписи законодавства в даній справі, суд зазначає, що сума бюджетного відшкодування мала бути перерахована позивачу.

Суд відхиляє доводи відповідача 1 щодо того, що позивачем пропущений строк подачі заяви про повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та строк на звернення до адміністративного суду відповідно до ст. 122 КАС України та ст. 102 ПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, КАС України прямо передбачено, що у разі встановлення іншими законами інших строків звернення до суду, слід застосовувати саме ці строки.

Питання бюджетного відшкодування регулюється Податковим кодексом України.

Згідно з п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Запоріжсталь» подало заяви про бюджетне відшкодування відповідних сум разом з деклараціями з податку на додану вартість за лютий 2011 року та за червень 2011 року № від 18.03.2011 та № від 19.07.2011 відповідно.

Зазначене не оспорюється відповідачами та встановлене судовими рішеннями по справах № 2а-0870/3668/11 та № 2а-0870/7162/11, які набрали законної сили.

Таким чином, ПАТ «Запоріжсталь» своєчасно реалізувало своє право на заявлення відповідних сум ПДВ до бюджетного відшкодування, у зв`язку з чим доводи Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про пропущення строку подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, передбаченого п. 43.3 ст. 43 ПК України, не ґрунтуються на фактичних даних та не відповідають нормам законодавства.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача, що обов`язок контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування та здійснити її бюджетне відшкодування нікуди не зникає. Така бездіяльність фактично є продовжуваним порушенням вимог ПК України та прав платника податку.

Отже, правопорушення щодо невідшкодування сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість має триваючий характер, і в межах спірних відносин не припинилось на момент звернення із позовом.

Після набрання законної сили судовим рішенням про скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу про зменшення суми бюджетного відшкодування Податковим кодексом України встановлені лише строки для податкових органів та органів казначейства для проведення бюджетного відшкодування, які повинні провести зазначене відшкодування добровільно, без необхідності нового звернення платника податків до суду за стягненням цієї суми.

Зазначене підтверджує і норма п. 200.23 ст. 200 ПК України, згідно з якою суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, Податковий кодекс України визначає, що після узгодження в адміністративному та/або судовому порядку суми бюджетного відшкодування зазначена сума має бути відшкодована платнику податків в будь-якому випадку без обмеження за термінами. Податковий кодекс України не передбачає погашення бюджетного відшкодування іншими способами, окрім фактичної виплати або шляхом погашення податкового боргу. Погашення заборгованості бюджету за строками давності Податковий кодекс не передбачає. А, отже, платник податків може звернутись до суду про стягнення суми бюджетної заборгованості незалежно від строків її виникнення.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 13.02.2018 по справі № 820/7062/16.

Крім того, як свідчить судова практика Європейського Суду з прав людини (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976), Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03), Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03)), на невідшкодовані суми бюджетного відшкодування поширюються гарантії права власності, встановлені ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Податкові органи, не забезпечивши позивачу відшкодування цієї суми на його рахунок, порушують ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме, права на мирне володіння своїм майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що строк давності, встановлений КАС України, до вказаних правовідносин не застосовується, а строк звернення до суду не пропущений.

В порушення норм п. 200.12, п.200.13 ст. 200 ПК України сума бюджетного відшкодування не перерахована позивачу і дотепер, що не заперечується відповідачами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання бюджетного відшкодування порушене.

До спірних правовідносин суд застосовує також приписи п. 56 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, за якими до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду по справі № 826/7380/15, викладені в постанові від 12.02.2019, згідно з якими зазначено, що з огляду на те, що такі способи захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відтак, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Запоріжсталь» заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 072 559,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 2 125 390,75 грн., нарахованої на суму заборгованості бюджету із відшкодування податку на додану вартість, суд вважає її такою, що також підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд зазначав вище, що заявлена до відшкодування сума податку на додану вартість з огляду на приписи п. 200.12, п. 200.13 ПК України мала бути перерахована позивачу, а, отже, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, позивач беззаперечно набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

При цьому, непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Суд також бере до уваги, що податковим законодавством не встановлено строку для виплати пені податковим органом, а також норми про час узгодження суми пені. Положення п. 200.23 ст. 200 ПК України передбачають право платника податку на нарахування та отримання пені включно до дня погашення. Пеня в контексті наведеного пункту є по суті способом забезпечення виконання державою в особі органу ДФС зобов`язання з відшкодування податку на додану вартість платнику податків.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у справі № 817/1828/17 від 09.10.2018.

На розрахунок періоду заборгованості впливає строк отримання відповідачем 1 рішення суду. Однак, відповідачем 1 не надано на вимогу суду належних та достовірних доказів на підтвердження дати отримання ним судових рішень, що набрали законної сили, у справах № 2а-0870/3668/11 та № 2а-0870/7162/11.

Щодо визначення моменту виникнення пені, суд бере до уваги, що 20 травня 2013 року Вищим адміністративним судом України було постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі № 2а-0870/3668/11, в якій зазначено, що контролюючий орган надав копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013. З огляду на це, контролюючий орган отримав рішення суду апеляційної інстанції в своєму розпорядженні щонайменше з 20.05.2013.

Отже, станом на цю дату сума 3 622 576,00 грн. вже набула статусу узгодженої і контролюючий орган повинен був подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми в розмірі 3 622 576,00 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню ПАТ «Запоріжсталь», не пізніше 27 травня 2013 року, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у свою чергу, не пізніше 03 червня 2013 року здійснити бюджетне відшкодування.

Кількість днів прострочення за період з 04.06.2013 (дата набуття суми невідшкодованого ПДВ статусу заборгованості) по 20.05.2019 складає 2 177 днів.

Пеня розраховується за наступним алгоритмом: розмір бюджетної заборгованості х (120% облікової ставки НБУ) / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Вищевказана формула узгоджується з приписами п. 200.23 ст. 200 ПК України, відповідно до якої на суму бюджетної заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з Державного бюджету на користь ПАТ «Запоріжсталь» за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування за лютий 2011 року у розмірі 3 622 576,00 грн. складає 1 944 578,95 грн. (3 622 576 грн. (сума заборгованості) х 7,5 % (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені) х 120 % : 365 дн. х 2 177 дн. (кількість днів прострочення).

Судом також встановлено, що 14 грудня 2016 року Вищим адміністративним судом України було постановлено ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі № 2а-0870/7162/11 за касаційною скаргою контролюючого органу, що означає, що станом на цю дату контролюючий орган вже надав до Вищого адміністративного суду України копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016, та, відповідно, до 14 грудня 2016 року її отримав, а відтак, на цю дату сума 449 983,00 грн. вже набула статусу узгодженої і контролюючий орган повинен був подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми в розмірі 449 983,00 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню ПАТ «Запоріжсталь», не пізніше 21 грудня 2016 року, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, відповідно, не пізніше 28 грудня 2016 року здійснити бюджетне відшкодування.

Кількість днів прострочення за період з 29.12.2016 (дата набуття суми невідшкодованого ПДВ статусу заборгованості) по 20.05.2019 складає 873 дні.

Таким чином, розмір пені, який підлягає стягненню з Державного бюджету на користь ПАТ «Запоріжсталь» за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування за червень 2011 року у розмірі 449 983,00 грн. складає 180 811,80 грн. (449 983 грн. (сума заборгованості) х 14 % (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені) х 120 %: 365 дн. х 873 дн. (кількість днів прострочення). Загальний розмір пені, нарахованої на заборгованість з відшкодування податку на додану вартість за лютий та червень 2011 року, складає 2 125 390,75 грн.

Отже, розрахунок пені, наданий позивачем, перевірений судом, є обґрунтованим, та не оспорюється ані відповідачем 2, ані відповідачем 1.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне також стягнути на користь ПАТ «Запоріжсталь» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 21 131,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу ВПП, який допустив протиправну бездіяльність.

Щодо заяви позивача про повернення надміру сплаченої суми судового збору, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами частин першої та другої статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (далі Закон № 3674-VІ), згідно статті 1 якого судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Частиною першою статті 7 Закону № 3674-VI передбачені випадки, у яких сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Зокрема, пунктом 1 цієї статті передбачено повернення судового збору в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки у адміністративному позові ПАТ «Запоріжсталь» об`єднано одну позовну вимогу немайнового характеру (визнання протиправною бездіяльності відповідача 1) та вимогу майнового характеру (стягнення з Державного бюджету на загальну суму 6 197 949,75 грн.), розмір судового збору, який повинен сплачуватися позивачем при зверненні до адміністративного суду із даним позовом становить 21 131,00 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що під час звернення до суду із адміністративним позовом позивачем додано платіжне доручення №131068 від 28.05.2019, згідно із яким позивачем був сплачений судовий збір у сумі 21 131,00 грн. (оригінал платіжного документу міститься в матеріалах справи).

Разом із цим, до заяви (вх. №37538 від 10.09.2019) позивачем було долучено платіжне доручення №129655 від 23.05.2019, згідно із яким позивачем був також сплачений судовий збір у сумі 21 131,00 грн. (оригінал платіжного документу міститься в матеріалах справи).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача є обґрунтованим, у зв`язку із чим надміру сплачена ним сума судового збору підлягає поверненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд.72, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ), до Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та пені задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невідображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, інформації про узгодженість бюджетного відшкодування у сумі 4 072 559,00 грн. (чотири мільйони сімдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2011 року та червень 2011 року в розмірі 4 072 559,00 грн. (чотири мільйони сімдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень) та пеню, нараховану на суму такої заборгованості в розмірі 2 125 390,75 грн. (два мільйони сто двадцять п`ять тисяч триста дев`яносто гривень 75 копійок).

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» суму судового збору у розмірі 21 131,00 грн. (двадцять одна тисяча сто тридцять одна гривня).

Повернути Публічному акціонерному товариству «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» з Державного бюджету України сплачену платіжним дорученням від 23.05.2019 №129655 (оригінал міститься в матеріалах справи №280/2561/19) суму судового збору у розмірі 21 131,00 грн. (двадцять одна тисяча сто тридцять одна гривня).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.12.2019.

Суддя І.В. Батрак