Справа № 826/3202/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2019 року № 826/3202/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Шевчука А.С., представника відповідача Сухомлин Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

установив:

29.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверсі» (далі - ТОВ «Аверсі») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10.02.2016 №350-23/62.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що вказаною вимогою повідомлено позивача про необхідність сплати пені в сумі 5433,61 грн за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Однак, позивач самостійно не визначав податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб та не отримував від контролюючих органів рішень про визначення податкового зобов`язання за вказаним платежем.

Тому, позивач не розуміє у зв`язку із погашенням якого зобов`язання нараховано пеню в сумі 5433,61 грн та сформовано оскаржувану вимогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2016 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), шляхом його викладення в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Тобто, розгляд даної справи після 15.12.2017 здійснено відповідно до приписів нової редакції КАС України.

У зв`язку з припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала справа, та на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2019 №139 справу №826/3202/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2019 справу прийнято до провадження і призначено судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 замінено відповідача в адміністративній справі, а саме, Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, її правонаступником - Головним управлінням Державної фіскальної служби у Полтавській області.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов в якому вказав на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позову.

Пояснив, що на підставі акту перевірки від 29.12.2015 №14/26-15-13-02/32204434 Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Аверсі» за платежем орендна плата з юридичних осіб на 32103,91 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83 отримано ТОВ «Аверсі» 29.01.2016 та не оскаржене, а тому грошове зобов`язання визначене таким рішенням 08.02.2016 набуло статусу узгодженого.

Станом на 08.02.2016 за ТОВ «Аверсі» рахувалась переплата за платежем орендна плата з юридичних осіб в сумі 32104,59 грн, а тому зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/83 погашене за рахунок вказаної переплати. У зв`язку із таким зарахуванням ТОВ «Аверсі» нараховано пеню в сумі 5433,61 грн за період заниження податкового зобов`язання зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

Податкову вимогу від 10.02.2016 №350-23/62 сформовано та надіслано позивачу з метою сплати пені в сумі 5433,61 грн, тобто правомірно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 замінено відповідача в адміністративній справі, а саме, Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Полтавській області.

В ході судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

У період з 01.10.2014 по 31.12.2014 Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Аверсі» з питань дотримання податкового, валютного законодавства.

За результатом перевірки складено акт від 29.12.2015 №14/26-15-13-02/32204434.

На підставі акту перевірки від 29.12.2015 №14/26-15-13-02/32204434 Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Аверсі» за платежем орендна плата з юридичних осіб на 32103,91 грн.

Відповідач стверджує, що податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83 отримане ТОВ «Аверсі» 29.01.2016. До заперечення на позовну заяву відповідач додав повідомлення про вручення поштового відправлення згідно якого 29.01.2016 ТОВ «Аверсі» отримало поштове відправлення, відправлене Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією 26.01.2016.

Позивач заперечує факт отримання будь яких рішень контролюючих органів щодо визначення грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб, в тому числі і податкового повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83.

Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/83.

Відповідач вважає, що 08.02.2016 настав строк сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/8, а тому в ІКП ТОВ «Аверсі» відображено зменшення наявної станом на 08.02.2016 переплати в сумі 32104,59 грн на суму вказаного зобов`язання.

Відповідно, у зв`язку із погашенням заборгованості, 08.02.2016 нараховано пеню в сумі 5434,29 грн (несплачений залишок станом на 08.02.2016 складає 5433,61 грн).

10.02.2016 відповідачем сформовано та надіслано на адресу позивача податкову вимогу №350-23/62 про сплату пені в сумі 5433,61 грн.

Позивач не погоджується із вказаною вимогою, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пункт 14.1 статті 14 ПК України містить наступні визначення понять:

- податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162).

Згідно пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується:

129.1.1 після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом;

129.1.2 у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3 у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 53 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно пунктів 58.1 та 58.2 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Встановлено, що спірну вимогу від 10.02.2016 №350-23/62 сформовано та направлено позивачу з метою сплати пені, нарахованої у зв`язку із зарахуванням наявної у позивача переплати за платежем орендна плата з юридичних осіб в рахунок сплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/8.

Суд зауважує, що вказане зарахування є правомірним лише у випадку, якщо сума грошового зобов`язання, визначена податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/8, станом на 08.02.2016 була узгодженою.

Для того, щоб вважати узгодженим грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/8 необхідно пересвідчитись у тому, що позивач отримав вказане податкове повідомлення-рішення та не оскаржив таке рішення або за результатом оскарження (в адміністративному чи судовому порядку) уповноваженим органом відхилено відповідну скаргу позивача та вказане рішення.

Так, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8.

Відповідач наполягає на тому, що податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8 ТОВ «Аверсі» отримало 29.01.2016 на підтвердження чого відповідач подав до суду рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення згідно якого 29.01.2016 ТОВ «Аверсі» отримало поштове відправлення, відправлене Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією 26.01.2016.

В свою чергу, позивач заперечує факт отримання податкового повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що подане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджує, що 26.01.2016 Кременчуцькою об`єднаною державною податковою інспекцією направлено рекомендоване поштове відправлення №402, яке 29.01.2016 отримане ТОВ «Аверсі».

Однак, вказане рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не надає можливості достовірно встановити вміст поштового відправлення №402 та підтвердити чи спростувати те, що у вказаному поштовому відправленні містилось податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8.

Суд наголошує на тому, що відповідач не надав доказів того, що у поштовому відправленні №402 містилось податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8 або будь яких інших доказів направлення позивачу вказаного податкового повідомлення-рішення як то витяги з журналу вихідної кореспонденції, опис вкладення до поштового відправлення тощо. При цьому, суд неодноразово витребував у відповідача вказані докази.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 №/8 вручено ТОВ «Аверсі» саме 29.01.2016. Відповідно, сума грошового зобов`язання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.01.2016 №/8 станом на 08.02.2016 не може вважатись узгодженою та автоматично погашатись за рахунок наявної у позивача переплати. Як наслідок, нарахування пені у даному випадку є безпідставним, а тому вимога від 10.02.2016 №350-23/62 про сплату такої пені є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, а згідно наявної у справі заяви про переказ готівки від 24.02.2016 №688102 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області від 10.02.2016 №350-23/62.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверсі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверсі» (місцезнаходження юридичної особи: 02166, місто Київ, проспект Лісовий, будинок 39-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 32204434).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (місцезнаходження юридичної особи: 36000, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43142831).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 18.12.2019.

Суддя О.М. Чудак