Справа № 400/3360/19
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 р. № 400/3360/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач) з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті передбаченої діючим законодавством України компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011);

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011);

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обчислити та виплатити за період з 01.01.2011 року по час фактичної виплати компенсації втрати частини пенсії та виплатити щомісячні компенсаційні виплати за кожний із місяців періоду затримки виплати компенсації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення, яке з вини відповідача фактично виконане лише у жовтні 2017 року. Позивач просила нарахувати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, однак, відповідач відмовився нарахувати та виплатити вказану компенсацію, що підтверджується листом від 25.06.2019 року. За таких обставин, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.10.2019 року за вх. №187/19/06-39 через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із копією уточненого адміністративного позову в якому вона просила суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті передбаченої діючим законодавством України компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на виконання Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обчислити та виплатити за період з 01.01.2011 року по час фактичної виплати компенсації втрати частини пенсії та виплатити щомісячні компенсаційні виплати за кожний із місяців періоду затримки виплати компенсації.

Ухвалою від 21.10.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3360/19 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

13.11.2019 року за вх. № 18778 до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що положення Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати" передбачають можливість отримання компенсації у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Позивачу було здійснено перерахунок пенсії на виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року по справі № 2-а/1414/18/12 після набрання вказаним рішенням суду законної сили, а саме у 2014 році. Зазначив, що на виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року по справі № 488/838/16-а, після набрання вказаним рішенням суду законної сили, у жовтні 2017 року. Вказане свідчить про відсутність затримки у виплаті пенсії відповідачем більше ніж на один місяць згідно судових рішень, а отже, відсутні умови для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати.

Позивач в судове засідання, призначене на 20.11.2019 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

В судовому засіданні, призначеному на 20.112019 року, представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Суд клопотання представника відповідача задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», та перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФ України в Миколаївській області.

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання останнього здійснити перерахунок і виплату державної пенсії та додаткової пенсії з 01 січня 2011 року, передбачених Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 січня 2011 року.

Постановою Корабельного районний суд м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року по справі № 2-а/141/18/12 адміністративний позов - задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачці пенсії з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» за період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. Зобов`язано УПФ України в Корабельному районі м. Миколаєва провести нарахування та перерахунок ОСОБА_1 пенсії на підставах ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з понаднормативного стажу 15 років та виплатити позивачці суму недоотриманої нею пенсії за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2011 року. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 року по № 2-а/141/18/12, постанову Корабельного районний суд м. Миколаєва від 03 лютого 2012 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Корабельному районі м. Миколаєва здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 01 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15.08.2019 року, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року по справі №2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011) - скасовано та залишено в силі постанову Корабельного районного суду міста Миколаєва від 03 лютого 2012 року.

Розпорядженням від 04.03.2014 року про перерахунок пенсії відповідачем нараховано доплату за понаднормативний стаж позивачу за 14 років роботи зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний рік роботи понад встановлений для жінок 15-річний стаж - пункт 2 частини 2 статті 56 Закону № 796 (при наявних у позивача 29 років 2 місяців 11 днів стажу), а також здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком в період з 01.01.2011 року по 22.07.2011 року.

04.03.2014 року відповідачем прийнято протокол індивідуального перерахунку відповідно до якого позивачу нараховано до виплати 127, 41 грн., котрі виплачені позивачу у квітні 2014 року, у відповідності із пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках», у якій вказано: «списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів». Виплатним періодом є місяць за який виплачена пенсія.

Судом встановлено, що проведення виплати пенсії за розпорядженням і протоколом від 04.03.2019 року здійснено у квітні 2014 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України у Миколаївській області №72-Б-19 від 28 січня 2016 року; зобов`язання ГУПФ України у Миколаївській області вжити заходів, щодо виконання УПФ України в Корабельному районі м. Миколаєва підвищення та виплати пенсії із збільшенням пенсії на 14% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та стягнення з ГУПФ України у Миколаївській області відшкодування моральної шкоди у розмірі 11 000 грн.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року по справі № 488/838/16-а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року по № 488/838/16-а, постанову Корабельного районний суд м. Миколаєва від 11.05.2017 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовоено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №72-Б-19 від 28 січня 2016 року. Зобов`язано Інгульське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити підвищення пенсії ОСОБА_1 на 14% заробітку відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплатити заборгованість, що виникне в наслідок такого перерахунку, починаючи з 01 січня 2016 року. В іншій частині позивних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04.04.2019 року, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 488/838/16-а - залишено без змін.

06.09.2017 року Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області пенсію позивача перераховано з 01.01.2016 року на 14 % заробітку відповідно до вимог частини 2 статті 56 Закону № 796.

06.09.2017 року відповідачем прийнято протокол індивідуального перерахунку, згідно якого на виконання рішення суду ОСОБА_1 належить до сплати 2898,84 грн. Згідно пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» виплату пенсії проведено у жовні 2017 року.

Позивач звернулась до ГУ ПФ України в Миколаївській області з заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Згідно листа ГУ ПФ України в Миколаївській області від 25.06.2019 року № 2304-Б-19 позивачу відмовлено у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу, посилаючись на те, що на виконання рішень Корабельного районного суду м. Миколаєва та Одеського апеляційного адміністративного суду виплати всіх нарахованих сум проведені не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення. Тому відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до ст. 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Не погоджуючись з такою бездіяльністю, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (надалі - Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (надалі - Порядок № 159).

Згідно із ст. 1, 2 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050).

Відповідно до п. 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом п. 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

У п. 4 Порядку № 159 закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050 та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Водночас, первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17), від 15.08.2018 року по справі № 653/3356/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, і, відповідно, залишення позову без розгляду, оскільки тривале ненарахування пенсії за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема призначення позивачу заниженого розміру пенсії, а фактична виплата заборгованості проведена лише після набрання судовими рішеннями законної сили, то позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловнена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року по справі № 522/5664/17.

Разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання розрахувати на час виплати компенсації та виплатити компенсаційні виплати за час затримки виплати компенсації задоволенню не підлягає, оскільки чинним законодавством не передбачено нарахування компенсації на компенсацію.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що відповідач не довів правомірність своїх дій, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому наявні правові підстави для задоволення позову у цій частині.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті передбаченої діючим законодавством України компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області розрахувати на час виконання судових рішень та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у наступних періодах:

- за період затримки чистини пенсійних виплат з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року, встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.08.2017 року у справі № 488/838-16а;

- за період затримки з 01.01.2011 року по час виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі 2-а/1414/18/12, встановлений постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.02.2012 року у справі 2-а/1414/18/12 (2а-2744/2011).

В частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області обчислити та виплатити за період з 01.01.2011 року по час фактичної виплати компенсації втрати частини пенсії та виплатити щомісячні компенсаційні виплати за кожний із місяців періоду затримки виплати компенсації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20.12.2019 року.

Суддя Г.В. Лебедєва