Справа № 1.380.2019.004305
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004305
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19 листопада 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.;

за участю представника позивача Мазан О.І.,

представника відповідача Лабутіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_4 (далі - державний реєстратор ОСОБА_4 позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі МЮУ, відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12.03.2019 №731/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Ухвалою суду від 27.08.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та залучено до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «НАІС» ,третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На підставі наказу МЮУ «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області» та довідки за результатами проведення камеральної перевірки, яка за твердженням позивача йому представлена не була, МЮУ винесло оскаржуваний наказ «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Позивач даний наказ вважає необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Підставою для скасування наказу, на переконання позивача, є той факт, що ним порушено право державного реєстратора ОСОБА_4. на працю, а також паралізовано роботу Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та унеможливлено належне використання цим органом своїх прав та обов`язків з метою надання особам відповідних послуг.

При цьому, позивач зазначає, що у державного реєстратора також є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Крім того, державними реєстраторами проводиться не лише реєстрація прав на нерухоме майно, а також і прийом заяв для проведення реєстрації, однак у зв`язку з заблокованим доступом до реєстру, заявник позбавлений можливості їх виконувати.

Така ситуація може призвести до несвоєчасного прийняття на облік реєстраційних справ, що перешкоджає належній роботі інших державних реєстраторів по всій Україні, що додатково, на думку позивача, підтверджує факт необхідності визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.

Представником ДП «НАІС» 10.09.2019 за вх. №32283 було надано пояснення щодо позову. Зазначено, що оскаржуваний наказ було направлено до виконання в ДП «НАІС» та невідкладно виконано. Відповідно до наказу МЮУ №1059/5 від 25.06.2019 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є міністерство юстиції України» визначено ДП «НАІС» адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення діяльності яких належить до МЮУ. Крім того зазначено, що у ДП «НАІС» відсутні повноваження та фактична можливість надавати правову оцінку рішенням МЮУ про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів до ДРРП.

Третя особа вказує, що діяла відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України та підзаконними нормативно-правовими актами у відповідній сфері регулювання правовідносин.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (від 30.09.2019 за вх. №35196) та додаткові пояснення (від 22.10.2019 вх.№38545). На заперечення позовних вимог зазначає, що процесуальною підставою винесення оскаржуваного наказу були матеріали камеральної перевірки щодо дотримання законодавства в процесі проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у формі Довідки від 27.02.2019. У ході зазначеної перевірки було виявлено ряд порушень державним реєстратором ОСОБА_4. вимог Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004р., Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, що і слугувало винесенню оскаржуваного наказу.

Зазначено, що оскаржуваний наказ винесений підставно та згідно з вимогами чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач надав відповідь на відзив, де з посланням на практику Верховного Суду зазначає, що оцінка порушень, допущених державним реєстратором під час вчинення ним реєстраційних дій, не спростовує невмотивованість застосованого до позивача стягнення. Тобто, підставою для визнання неправомірним спірного наказу є не висновки щодо допущених позивачем недоліків у роботі, а не дотримання відповідачем вимог щодо обґрунтованості та зазначення мотивів прийняття спірного рішення. вказує, що оскаржуваний наказ, винесений за результатами проведення камеральної перевірки, прийнято з порушенням встановленого законодавством Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 року №990.

Законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Однак, у спірному наказі не зазначено мотиви, за яких державному реєстратору тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 рік.

Позивач також зазначає, що був позбавлений права права на участь у процесі прийняття оскарженого рішення, шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень.

Протокольною ухвалою суд закінчив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Третя особа явку представника не забезпечила.

Заслухавши доводи сторін, всебічно та повно дослідивши докази, наявні матеріали суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.08.2018 №28-ос ОСОБА_4 був призначений на посаду державного реєстратора Жирівської сілької ради.

На підставі наказу МЮУ від 08.02.2019 №390/7 було проведено камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

У ході проведення зазначеної перевірки, відповідно до довідки від 27.02.2019 були виявлені порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

На підставі довідки від 27.02.2019 за результатами проведення камеральної перевірки на підставі наказу від 08.02.2019, МЮУ винесено наказ від 12.03.2019 №731/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Позивач вважаючи даний наказ протиправним та таким що порушує його права звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини першої статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

Частиною другою статті 37-1 Закону № 1952-IV встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав.

Процедуру здійснення Міністерством юстиції України контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено Порядком № 990 затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 (з наступними змінами).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.

Згідно з пунктами 4-7 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:

1) порушення строків, визначених Законами;

2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;

3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;

4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;

5) скасування (видалення) записів з реєстрів;

6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту. Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів. Наказ Мін`юсту про проведення камеральної перевірки в обов`язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Відповідно до п. 8 Порядку № 990, під час проведення камеральної перевірки комісія має право:

1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів;

2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах;

3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Згідно п. 9 цього ж Порядку, результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються:

-дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік);

-прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку;

-підстава проведення камеральної перевірки;

-опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів;

-пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

Відповідно до п. 10 Порядку, за результатами проведеної камеральної перевірки Міністерство юстиції України на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що проведенню камеральної перевірки передує обов`язок відповідача повідомити державного реєстратора про факт проведення такої перевірки та правові підстави її проведення.

В свою чергу, невиконання наведених вимог законодавства призводить до визнання такої перевірки та рішень, прийнятих за її результатами, незаконними.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення перевірки від 08.02.2019р. №390/7 був отриманий Жирівською сільською радою лише 19.02.2019р., про що свідчить відмітка про отримання на даному наказі. Фактично, даний наказ Жирівською сільською радою отримано перед завершенням розпочатої відповідачем перевірки.

Згідно довідки від 27.02.2019р., у ході зазначеної перевірки було виявлено ряд наступних порушень державним реєстратором ОСОБА_4 . вимог Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, зокрема, по окремим заявам: не встановлено черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв всупереч п.3 ч.1 ст.18 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - закон); не сформовано витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав всупереч п.2 ч.1 ст.18 закону; не виготовлено електронну копію документа, подано для державної реєстрації прав, шляхом сканування та їх розміщення у Державному реєстрі прав; відсутні відомості за результатами пошуку інформації; в порушення п.57-1 Постанови №1127 не зазначено уповноваженої особи заявника; відсутні документи, що визначають обсяг повноважень представника, засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; проведено державну реєстрацію внесення змін за відсутності підстав для такого внесення. Варто зазначити, що дана довідка позивачу представлена не була.

Позивачем долученими доказами, частково спростовано доводи відповідача щодо виявлених порушень за результатами перевірки, зокрема по окремим заявам, в частині: порушення черговості розгляду заяв; необхідності подання заявником документа, що підтверджує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Щодо твердження відповідача про те, що прийняття відповідних рішень, що є предметом оскарження у даній справі, є дискреційними повноваженнями відповідача, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки рішення відповідача повинні прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. Наявні дискреційні повноваження не можуть використовуватися з порушенням цих принципів.

Оцінка порушень, допущених державним реєстратором під час вчинення ним реєстраційних дій, не спростовує невмотивованість застосованого до позивача стягнення. Тобто, підставою для визнання неправомірним спірного наказу є не висновки щодо допущених позивачем недоліків у роботі, а не дотримання відповідачем вимог щодо обґрунтованості та зазначення мотивів прийняття спірного рішення (наказу).

Наведена позиція узгоджується з судовою практикою Верховного суду викладеною в постановах від 15.08.2019р. у справі №826/12480/17, від 17.07.2019р. у справі №420/5711/18, від 14.11.2018р. у справі № 814/2229/17, від 10.07.2019р. у справі №820/2849/17.

Згаданими нормами Порядку № 990 та Закону № 1952-IV передбачено, що рішення у формі оскаржуваного наказу повинне бути вмотивованим.

Встановлюючи термін блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 рік, Міністерство юстиції України мало навести мотиви, з яких виходило, обираючи саме такий строк.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Однак, у спірному наказі не зазначено мотиви, за яких державному реєстратору тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 рік.

У разі виявлених порушень, комісія, що проводить камеральну перевірку має право витребовувати у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах, та відповідно вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень щодо виявлених порушень.

Однак, під час проведення перевірки будь-яких заходів, які б були спрямовані на перевірку виявлених порушень не проводилося, а саме не запитувались копії документів на паперових носіях, пояснення суб`єкта перевірки, а також відповідачем при проведенні камеральної перевірки, не забезпечено участі позивача у процесі прийняття рішення шляхом можливості надати пояснення.

Вказане свідчить про позбавлення державного реєстратора права на участь у процесі прийняття оскарженого рішення, шляхом надання пояснень щодо виявлених порушень та про порушення відповідачем принципів обґрунтованості та гласності прийнятого рішення, а також державного реєстратора позбавлено об`єктивної спроможності виразити і донести до Мін`юсту свою позицію щодо своїх доводів.

Зокрема, принцип обґрунтованості прийнятого рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен враховувати принцип гласності. Особа, щодо якої приймається рішення має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень. Вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи, має право брати участь у прийнятті рішення шляхом надання пояснень.

При прийнятті рішення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для якого є наявність у діях державного реєстратора порушення порядку державної реєстрації прав, Міністерство юстиції України має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, що в свою чергу і є мотивом для застосування такого дисциплінарного стягнення як, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при проведенні перевірки та складенні довідки не було забезпечено участі державного реєстратора у процесі прийняття рішення, а Міністерство юстиції України при винесенні оскарженого наказу не перевірило вказаних недоліків, а винесло рішення виключно на підставі рекомендацій комісії, що проводила камеральну перевірку.

Крім того, ст.37-1 Закону № 1952-IV не визначає мінімальних та максимальних строків застосування заходу стягнення у вигляді блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Однак, застосування певного виду стягнення повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.

Тому, визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк обмеження у доступі до Державного реєстру прав, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Вказане свідчить про те, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з порушенням вимог Порядку № 990 та Закону № 1952-IV, а отже, він підлягає скасуванню.

Аналогічні мотиви викладені у судовій практиці Верховного суду, зокрема в постановах від 24.10.2019р. у справі №1340/5656/18, від 15.08.2019р. у справі №826/12480/17, від 08.08.2019р. у справі №813/2632/18, від 10.07.2019 року у справі №820/2849/17, від 02 травня 2018 року у справі № 826/15847/17 та від 31.05.2019р. у справі №816/2150/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Сторонами, суду не наведено інших доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12.03.2019 №731/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Стягнути з бюджетних асигнувань Міністерства Юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. згідно квитанції №0.0..1 від 22.08.2019.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному виготовлено та підписано 22.12.2019.

Суддя В.М. Сакалош.