Справа № 400/2714/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 р. № 400/2714/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
про:визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (надалі відповідач або Управління) щодо розгляду заяв позивача від 13.03.2019 та від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області;

зобов`язати відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського гспдарства орієнтовною площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач безпідставно не розглянув по суті його заяви, відмова Управління у задоволенні заяв не відповідає вимогам Земельного кодексу України.

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 39-44) Управління зазначило, що відмова позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідає вимогам Земельного кодексу України. Відмова була мотивована тим, що вказана позивачем площа земельної ділянки має розбіжності з площею земельної ділянки, яка вказана у графічних матеріалах, що були додані до заяви. Також Управління відмовило позивачу у наданні дозволу з тих підстав, що позивачем, всупереч частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, не надано документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідач також вказав, що прийняття судом рішення про зобов`язання Управління надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є недопустимим втручанням в діяльність органу виконавчої влади.

Представник позивача подав заперечення на відзив (ар. с. 48-50).

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з наданим позивачем статутом Фермерського господарства «Галина К» (ар. с. 24-29), основним видом діяльності фермерського господарства є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, допоміжна діяльність у рослинництві, оптова торгівля зерном, необробленими тютюном, насінням і кормами для тварин.

Головою фермерського господарства «Галина К» є ОСОБА_2 .

18.10.2018 позивач став членом фермерського господарства «Галина К», що підтверджується протоколом загальних зборів членів фермерського господарства «Галина К» (ар. с. 23).

08.05.2019 позивач звернувся до Управління з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 3,95 у.кад.га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації (надалі Заява, ар. с. 15,).

Листом від 29.05.2019 № К-1507/2-2528/0/20-19-СГ Управління відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що серед наданих документів відсутній документ, який підтверджує наявність досвіду роботи у сільському господарстві визначений постановою Кабінету Міністрів України № 584 від 12.08.2015 «Про затвердження переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві», який передбачений частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України (надалі Лист, ар. с. 31).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Як вказано у частині четвертій статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення зокрема особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 122 Земельного кодексу України).

Суд констатує, що Управління не виконало обов`язок щодо розгляду заяви позивача. Лист не вмотивованою відмовою у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки, виходячи з його змісту, відповідач клопотання позивача не розглянув.

Відсутність факту про досвід роботи у сільському господарстві не зазначена у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, як підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту. Перелік підстав для відмову у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України, є вичерпаним.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 № 804/3703/16, у разі надання документів з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявленні недоліки. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України та не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку. Окільки рішення про надання або про відмову у наданні дозволу оформляється рішенням ради або наказом керівника управління Держгеокадастру, Листи свідчать про бездіяльність відповідних органів.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки, в порушення вимог Земельного кодексу України, у визначений строк не надав позивачу ані дозвіл на розроблення проекту землеустрою, ані мотивоване рішення про відмову у наданні такого дозволу.

З приводу відсутності документів про досвід роботи позивача у сільському господарстві суд зазначає, що, хоча у частині шостій статті 118 Земельного кодексу України є вимога про надання відповідних документів, проте частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України ненадання таких документів, не визначено в якості підстави для відмови у наданні дозволу.

Умови для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначені частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України: подання заяви (клопотання) із зазначенням цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовних розмірів та графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Ці умови були виконані.

Позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Управління щодо розгляду заяви позивача від 13.03.2019 задоволенню не підлягає, оскільки така заява позивачем до позову не була долучена, а відповідач наявність такої заяви заперечив.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання судом бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що була допущена під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

3. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 3,95 га на території Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код 39825404) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 768,40 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 30.08.2019 № 54322.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна