Справа № 520/9297/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 р.Справа № 520/9297/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/9297/19

за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області, в якому просила суд зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про припинення обтяження нерухомого майна (арешт, заборону відчуження майна) щодо житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що було зареєстроване на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), за реєстраційними номерами № № 22190131, 19247973, 19245564 про виникнення та припинення обтяження, які подала в.о. начальника Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковська Зінаїда Сергіївна в рамках здійснення виконавчого провадження № 50119769.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що під час намагання здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до акту від 30.01.2017 року В.о. начальника Сахновщинського районного відділу державної виконавчої служби, складеного в рамках виконавчого провадження № 50119769, їй стало відомо, що під час внесення відомостей про обтяження та припинення обтяження до Державного реєстру обтяження нерухомого майна державним реєстратором Пісковською З.С., в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не здійснені всі належні дії по реєстрації та припиненню обтяження, не прийнято рішення про державну реєстрацію прав, не задоволені заяви № № 22190131, 19247973, 19245564 про виникнення та припинення обтяження. З приводу вказаних обставин позивач зверталась до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області з письмовими заявами, проте вказані дії позивача не призвели до усунення перешкод у здійсненні державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, задля захисту своїх порушених прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про припинення обтяження нерухомого майна (арешт, заборону відчуження майна) щодо житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що було зареєстроване на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), за реєстраційними номерами № № 22190131, 19247973, 19245564 про виникнення та припинення обтяження, які подала в.о. начальника Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковська Зінаїда Сергіївна в рамках здійснення виконавчого провадження № 50119769.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області, подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач та інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі № 634/327/15-ц, за результатами розгляду Сахновщинським районним судом Харківської області та Апеляційним судом Харківської області позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, ОСОБА_1 було отримано виконавчий лист, за яким Сахновщинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження № 50119769.

30.01.2017 року за результатами здійснення виконавчого провадження № 50119769 в.о. начальника Сахновщинського районного відділу державної виконавчої служби складено акт, в якому вказано, що стягувачу ОСОБА_1 передається у власність майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням, який є підставою для оформлення позивачем права власності на відповідне нерухоме майно.

Як вказано позивачем, оформити у визначеному законодавством порядку право власності на зазначене майно вона не має можливості, оскільки під час розгляду її заяви про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно Сахновщинської РДА Харківської області прийнято рішення від 19.03.2019 року № 46025395, відповідно до якого реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , буде розпочато тільки після прийняття рішення щодо заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), прийнятої 27.10.2016 року 13:46:14 за реєстраційним номером 19245564, яку подала Пісковська Зінаїда Сергіївна .

Позивач зазначає, що їй стало відомо про обставини того, що під час внесення відомостей про обтяження та припинення обтяження до Державного реєстру обтяження нерухомого майна зазначеного нерухомого майна державним реєстратором Пісковською Зінаїдою Сергіївною , в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не здійснені всі належні дії по реєстрації та припиненню обтяження, не прийнято рішення про державну реєстрацію прав, не задоволені заяви № № 22190131, 19247973, 19245564 про виникнення та припинення обтяження.

З приводу вказаного питання позивач із відповідними скаргами зверталась до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 24.05.2019 року № К-1116/08.03-07 начальником Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області Тимощук О.В. була надана відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо бездіяльності в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Сахновщинського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Пісковської З.С. з копією наказу про відмову в задоволенні скарги у сфері державної реєстрації від 23.05.2019 року № 227/4.

У зв`язку з не оформленням ОСОБА_1 скарги відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарга заявника була залишена без розгляду.

Повторно позивач до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області з запитом про зняття обтяження не зверталась.

Позивач, вважаючи зазначені обставини такими, що порушують її права, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суду першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

За змістом ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ; адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В свою чергу, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із аналізу вказаних норм слідує, що публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі № 914/2006/17.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як свідчать матеріали справи, на виконанні у Сахновщинському РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 50119769 з примусового виконання виконавчого листа № 634/327/15-ц, виданого Сахновнщнським районним судом Харківської області 04.02.2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 90000,00 грн.

При цьому, 05.08.2016 року В.о. начальника відділу державної виконавчої служби Сахновщинського районного управління юстиції Пісковською З.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за ВП № 50119769, відповідно до якої накладено арешт на житловий будинок, який належить боржнику ( ОСОБА_2 ) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що 30.01.2017 року В.о. начальника відділу державної виконавчої служби Сахновщинського районного управління юстиції Пісковською З.С. винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, за ВП № 50119769 та складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно до якого ОСОБА_1 передано у власність майно боржника, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що 10.05.2017 року В.о. начальника відділу державної виконавчої служби Сахновщинського районного управління юстиції Пісковською З.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50119769, якою, крім іншого, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, в даному випадку матеріали справи свідчать про наявність спору між сторонами щодо певних майнових прав на вказане нерухоме майно.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що дії державним виконавцем Пісковською З.С. фактично були не дооформлені та не довнесені у заявці відомості під час здійснення процедури реєстрації обтяження та припинення обтяження на об`єкт нерухомого майна, що відбулося в рамках здійснення виконавчого провадження № 50119769 та розглядається в межах справи № 634/327/15-ц і не є спором між учасниками публічно-правових відносин.

Положеннями ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 року, статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням встановлених обставин та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, рішення суду першої інстанції у справі підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження у справі з одночасним роз`ясненням позивачу права звернення за захистом своїх прав до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року по справі № 520/9297/19 скасувати.

Провадження по справі № 520/9297/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Старостін
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 20.12.2019 року