Справа № 331/953/19
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

18.12.2019 2а/331/42/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Фоменка Антона Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Фоменка Антона Сергійовича про скасування постанови серії ЕАБ № 938262 від 22.02.2019 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.02.2019 р. інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Фоменко Антоном Сергійовичем було винесено постанову Серія ЕАБ № 938262 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту цієї постанови, ОСОБА_1 здійснив зупинку на перехресті, чим порушив пункт 15.9.г. Правил дорожнього руху.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

На думку ОСОБА_1 він не порушував правила дорожнього руху.

22.02.2019 р близько 14 години 00 хвилин він керував автомобілем ВАЗ-2102, номерний знак НОМЕР_1 , і рухався по вулиці Жуковського з боку Запорізького національного університету в напрямку автостанції № 3. Перед перехрестям вулиць Жуковського і Земського лікаря Лукашевича над проїзною частиною вулиці Жуковського встановлені дорожні знаки: «Кінець головної дороги», «Надати дорогу», «Рух прямо і направо», а по сторонам проїжджої частини припарковані автомобілі.

Проїхавши під зазначеними знаками з дотриманням вимог пункту 16.11. Правил дорожнього руху він зупинився перед трамвайними коліями, щоб пропустити трамвай, який рухався праворуч від нього по вулиці Земському лікаря Лукашевича з боку проспекту Соборного. Рухомий трамвай не був помітний через припаркований з порушенням ПДР на перехресті праворуч від нього легковий автомобіль. Однак на цей автомобіль і інші автомобілі, припарковані з порушенням Правил дорожнього руху, інспектори поліції ніякого уваги не звертали.

У той момент, коли ОСОБА_1 зупинився, щоб пропустити трамвай, до нього підійшов інспектор патрульної поліції Фоменко А.С. і сказав, що він порушив Правила дорожнього руху, так як зупинився перед трамвайними коліями. ОСОБА_1 йому відповів, що ніякі правила він не порушував, а зупинився, щоб пропустити трамвай. Тоді інспектор поліції сказав ОСОБА_1 : «Тоді подумайте ...» і пішов. У цей момент його напарник стояв на відстані метрів 10 від них на пішохідному переході по вул. Земського лікаря Лукашевича і спокійно пив каву. Слова інспектора поліції він прийняв за жарт і запропонував йому, щоб в разі порушення ним Правил дорожнього руху він склав на нього протокол про адміністративне правопорушення. Однак інспектор на пропозицію ОСОБА_1 уваги не звернув і пішов продовжувати пити каву.

23.02.2019 року ОСОБА_1 під`їхав до управління патрульної поліції, розташоване по вул. Перемоги, 96 зі скаргою на інспектора поліції Фоменко А.С.. Так як вхід в управління був закритий, до нього підійшов патрульний поліцейський, який сидів в автомобілі перед входом в управління, і сказав, що субота та неділя в управлінні ніхто не працює, і запропонував йому підійти в понеділок.

25.02.2019року ОСОБА_1 прийшов в управління патрульної поліції, де йому вручили постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДД.

Про те, що стосовно нього буде складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, - інспектор патрульної поліції Фоменко А .С. не попередив. Тому він не став доводити інспектору, що не порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису)

Відповідно до ч. 5 і ч. 6 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185"3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зауважує, що якби інспектор Фоменко О.С. попередив його про те, що відносно ОСОБА_1 ним буде винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, то він би обов`язково зажадав, щоб інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення. У разі складання протоколу ОСОБА_1 зміг би докласти до протоколу свої пояснення. Крім того, відповідно до статей 268 і 271 КУпАП ОСОБА_1 зміг би звернутися за правовою допомогою до адвоката.

Вважає, що інспектор Фоменко О.С. з грубим порушенням вимог статті 245 КУпАП незаконно виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного просить суд скасувати постанову ЕАВ № 938262 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, винесену 22.02.2019 р. інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим сержантом поліції Фоменко Антоном Сергійовичем, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до слухання на 22.04.2019 року на 14 год. 00 хв.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.06.2019 року на 11 год. 30 хв.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з*явився. Надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідач інспектор патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старший сержант поліції Фоменко Антон Сергійович у судове засідання не з*явився. 11.04.2019 року надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2,5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вимог надано суду копію оскаржуваної постанови серії ЕАБ № 938262 від 22.02.2019 року, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 15.9.г ПДР України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність та обґрунтованість постанови та може прийняти одне із рішення як скасування постанови.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, належно повідомлений відповідач до суду не з*явився будь-яких заперечень суду не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Аллене де Рібем проти Франції» від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЕСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року].

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принци 7).

За таких обставин та враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, так як факт порушення Правил дорожнього руху України не є доведеним інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Фоменко А.С.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшого сержанта поліції Фоменка Антона Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 22.02.2019 року серії ЕАБ № 938262, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону УПП в Запорізькій області старшим сержантом поліції Фоменко Антоном Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення.

Суддя: М.В. Антоненко