Справа № 473/5087/19
Суддя: Старжинська О. Є.
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/5087/19
РІШЕННЯ

іменем України

"21" грудня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О., за участі, представника позивача Галицької Алли Миколаївни, відповідача ОСОБА_1 , представників відповідача: Шоломон Олександра Васильовича, Опанасюк Сергія Павловича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську справу адміністративної юрисдикції, яка відноситься до категорії термінових адміністративних справ за позовом Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців.

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року позивач Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про продовження строку його затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2019 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Житомирської області було примусово видворено за межі території України та затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою ідентифікації та (або) забезпечення його примусового видворення за межі території України, але впродовж вказаного строку рішення суду про примусове видворення не виконано у зв`язку з одержанням інформації з посольства Російської Федерації в Україні про відсутність у відповідача громадянства Російської Федерації, та його особу не ідентифіковано в повному обсязі.

Посилаючись на те, що шестимісячний строк затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні закінчується, він підлягає продовженню відповідно до статті 289 КАС України, а також наявні умови за яких неможливо забезпечити його примусове видворення, відсутні підстави для законного перебування на території України, він не вживає заходів стосовно своєї легалізації, відсутній документ, який дає право на виїзд з території України у встановленому порядку, також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, рішення суду про його примусове видворення за межі України має бути виконаним, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 , його представники в судовому засіданні позов не визнали, суду надали відзив на позовну заяву (а.с.37), де вказують на відсутність у позовній заяві зазначення позивачем підстави продовження строку затримання відповідача ОСОБА_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців, наявність постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.06.2019 року про встановлення відповідачу ОСОБА_1 адміністративного нагляду строком на один рік з застосуванням обмежень за місцем проживання: АДРЕСА_1 та на наявність довідки про звільнення з місць позбавлення волі виданої Бердичівською ВК №70 на ім`я ОСОБА_1 , на намір ОСОБА_1 після закінчення строку затримання в пункті продовжити розпочаті ще під час відбування ним покарання у виправній колонії заходи щодо підтвердження громадянства України, особа ОСОБА_1 в достатній мірі ідентифікована, оскільки він тричі притягувався до кримінальної відповідальності.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 20 ч. 1 п. 3 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців або осіб без громадянства на території України щодо продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України, а відповідно до Глави 11, параграфу 2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ», ст. 289 КАС України провадження по цій категорії справ має особливості встановлені законом.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2019 року громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Житомирської області було примусово видворено за межі території України та затримано з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк шість місяців з метою ідентифікації. У вказаному рішенні суду зазначається єдина мета затримання ОСОБА_1 - ідентифікація, іншої мети затримання - забезпечення видворення за межі території України немає. Рішення суду набрало законної сили, і питання реальної можливості виконати рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції про примусове видворення відповідача є предметом судового засідання в даному провадженні.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2019 року про видворення не виконано протягом шестимісячного строку, протягом цього строку відповідач на свій запит отримав 12.09.2019 року довідку від 26.07.2019 року надану консульським відділом посольства Російської Федерації в Україні про відсутність у ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації.

Відповідно до ч.ч. 11, 12, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців або осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземців або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк, або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п`ять днів до його закінчення орган, за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи є:

1)відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури її ідентифікації;

2)неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Наразі виходячи із викладеної правової норми наявність двох умов потрібна саме для визначення обставини, які підлягають дослідженню в судовому засіданні.

У матеріалах справи не міститься доказів, що відповідач ОСОБА_1 ухилився від співпраці з позивачем під час процедури його ідентифікації, інформація щодо відсутності у ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації отримана, до країни походження його як особи без громадянства управління ДМС України в Житомирській області не зверталося, фактично позивачем крім направлення запиту до Російської Федерації, інших запитів до країни (країн) не направлялося. Разом з тим, особа відповідача ОСОБА_1 , який був тричі засуджений судами України, відбував покарання на території України в період з 1996 року по 2019 рік є встановленою, ці обставини свідчать про те, що позивач не в повній мірі реалізував свої повноваження щодо ідентифікації відповідача і які саме заходи мають бути для цього виконані не зазначив, а в судовому засіданні послався на необхідність вчинення «ряду заходів».

Відповідно до п.113 рішення ЄСПЛ у справі «Чахал проти Великої Британії», будь-яке позбавлення волі відповідно до §1 (f) ст.5 конвенції буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до §1 (f) ст.5 конвенції (рішення у справах «Куїн проти Франції», «Коломпар проти Бельгії»). За наведених обставин суд вважає що відсутні підстави продовження строку затримання ОСОБА_1 у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є.Старжинська