Справа № 160/10142/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
17.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у перерахунку пенсії відповідно до ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - протиправними,
- скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №4865/111-09 від 05.07.2019 року щодо відмови йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у перерахунку пенсії з зарахуванням періоду роботи з 15 жовтня 1983 року по 09 липня 1987 року,
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії, призначеної йому, ОСОБА_1 , з урахуванням стажу роботи за період з 15 жовтня 1983 року по 09 липня 1987 року, починаючи з наступного місяця з моменту його звернення із заявою про перерахунок, тобто з 01 квітня 2019 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що він працює на викладацьких посадах у Дніпровському державному технічному університеті (колишня назва «Дніпродзержинський Орден Трудового Червоного Прапора індустріального інституту ім. М.І. Арсенічева») з 25 грудня 1973 року по теперішній час. Наказом №179-04/3 від 01.11.1983 року був відряджений на викладацьку роботу з 15 жовтня 1983 року до Національного інституту легкої промисловості у м. Бумердес (Алжирська Народна Демократична Республіка) та у зв`язку із завершенням терміну відрядження повернувся до України 09 липня 1987 року на роботу до «Дніпродзержинського Ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту ім. М.І. Арсенічева», що підтверджується направленнями Мінвуза СРСР №8674 від 19.08.1983 року, виписками із наказів, записами у трудовій книжці, довідками про заробітну плату та довідкою Департаменту міжнародного співробітництва МОН України. 3 01.01.2002 року перебуває на обліку в Пенсійному Фонді України та отримує пенсію. 19 березня 2019 року, звернувся із заявою про перерахунок пенсії до сервісного центру обслуговування громадян у м. Кам`янському ГУ Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якій просив зарахувати до його загального страхового стажу 4 роки стажу з 1983 по 1987 рр., які не були враховані для призначення так званої «наукової» пенсії. 25.03.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №6 управління застосування пенсійного законодавства ГУ Пенсійного фонду в Дніпропетровській області ним було отримано відповідь із Пенсійного фонду, в якому було посилання на Рішення №4865/111-09 від 05 липня 2019 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. ст. 72-73 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому не було зазначено жодних конкретних підстав незарахування стажу і відповідної заробітної плати за роботу за межами України (Алжир). Позивач вважає вказане рішення №4865/111-09 від 05 липня 2019 року та дії відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
13.11.2019 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01.12.2001 призначена пенсія за віком як науковому працівнику відповідно до Закону України № 848 «Про наукову і науково-технічну діяльність» у віці 60 років. На час призначення пенсії стаж зарахований по 30.11.2001 року складав 43 роки 1 місяць. 19.03.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку, як сформулював сам заявник, зі зміною надбавки (по заробітній платі), додавши копії довідки від 14.02.1984 року № 99 про відкриття рахунку № 17040595 в «американских доларах» на ім`я ОСОБА_1 та виписки з зазначеного рахунку про надходження з 04.02.1984 року по 15.01.1989 року коштів, виданої банком для внутрішньої торгівлі СРСР (завірені начальником відділу кадрів Дніпровського державного технічного університету). Таким чином, до зазначеної заяви ОСОБА_1 приєднав довідку, яка не відповідає Порядку № 22-1. Розпорядженням від 25.03.2019 року по особовому рахунку № 139942 ОСОБА_1 відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у проведенні перерахунку згідно заяви від 19.03.2019 року на підставі статті 72 та статті 73 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено. Відповідно до ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом, або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України на загальних підставах. Враховуючи вищенаведене, перерахунок пенсії на підставі наданих позивачем документів не передбачено законодавством, у зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.11.2001 року знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 848-VIII від 26.11.2015 року.
19.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною надбавки (за формулюванням заявника).
Розпорядженням від 25.03.2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 у проведенні перерахунку на підставі статті 72 та статті 73 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відмовлено.
27.06.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про надання роз`яснення причин неврахування його заробітку за період роботи в Алжирі при нарахуванні пенсії.
05.07.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано відповідь у формі листа № 4865/14-09, в якій зазначено, що за матеріалами пенсійної справи 19.03.2019 року була надана заява для перерахунку пенсії по довідці № 99 від 14.02.1984 року за період з 1984 року по 1988 рік, видану банком для внутрішньої торгівлі СРСР. 25.03.2019 року відділом з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно ст.ст. 72 -73 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А також було роз`яснено його право на оскарження даної відповіді до органів вищого рівня або до суду.
Не погодившись з таким рішенням та діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно зі ст.9 наведеного Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п.20 вищенаведеного Порядку у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Трудовою книжкою позивача підтверджується його робота в спірний період в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. М.І. Арсенічева.
Відповідно до направлення № 8674 ОСОБА_1 кандидата технічних наук, доцента Дніпродзержинського індустріального інституту було направлено у відрядження в Алжир для роботи на посаді викладача строком на 2 роки.
Пунктом 70 р.4 «Правил про умови праці радянських працівників за кордоном», затверджених постановою Державного комітету з питань праці і заробітної плати Ради Міністрів СРСР від 25 грудня 1974 року №365, передбачено, що за працівниками, скерованим в службове відрядження з СРСР за кордон, зберігається робоче місце (посада) і середній заробіток.
Відповідно до витягу з наказу № 179-04/3 від 01.11.1983 року ОСОБА_1 вважати (далі мовою оригіналу) «откомандированным в ОСОБА_2 с дальнейшим направлением в Алжир с 15.10.1983 г. с сохранением по месту работы 60% заработной платы».
Відповідно до ст. 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.
Статтею 73. Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії громадянам України - переселенцям з інших держав, які не працювали в Україні, обчислюються з розрахунку середньомісячного заробітку працівників відповідної професії та кваліфікації в Україні на час призначення пенсії (за даними відповідної профспілки), а за умови сплати повністю необхідної суми страхових внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.
Згідно п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
На підставі п. 4.1. Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Підпунктом 3 пункту 2.1 Розділу II Порядку № 22-1, визначено, що для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до п.2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, звертаючись до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ним було додано до заяви від 19.03.2019 року про перерахунок пенсії довідку Банку для зовнішньої торгівлі СРСР № 99 від 14.02.1984 року про відкриття на його ім`я поточного рахунку в американських доларах, а також роздруківку про зарахування та списання з вказаного рахунку грошових коштів (без назви валюти зарахування/списання).
Інших документів для підтвердження розміру заробітної плати отриманої за період роботи в Алжирі позивачем не надавалось ані до органів Пенсійного фонду, ані до суду.
Таким чином, судом встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) із зазначенням в ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам, позивачем не надавалась.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано всіх необхідних документів для перерахунку пенсії із включенням заробітної плати за період його роботи з 15.10.1983 року по 09.07.1987 року в Алжирі, у зв`язку з чим право на перерахунок пенсії станом на 19.03.2019 року (на підставі наданих ним документів) було не підтвердженим, з огляду на що відповідачем було правомірно відмовлено у здійсненні такого перерахунку.
При цьому суд зазначає, що стаж роботи позивача з 15.10.1983 року по 09.07.1987 року зараховано відповідачем до страхового стажу при призначенні пенсії.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Проте, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів, які б дозволили зробити висновок, що відповідач, відмовляючи в перерахунку пенсії діяв протиправно.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна