Справа № 500/2065/19
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2065/19

09 грудня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Заблоцька І.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Яремко О.М.

представника відповідача Смик А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в результаті яких ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії державного службовця (переведення з одного виду пенсії на інший) згідно п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ "Про державну службу"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 23.01.2019 року з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ "Про державну службу", статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" та провести розрахунок і виплату пенсії державного службовця з врахуванням усіх сум зазначених згідно довідки від 21.01.2019 №269/ф/19-70-05-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідки від 21.01.2019 № 269/ф/19-70-05-37 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які видані Тернопільською митницею ДФС, з дати звернення 23.01.2019 року, з врахуванням стажу державної служби 29 років 03 місяці 12 днів.

Позов обґрунтований тим, що позивач, з метою реалізації свого права, встановленого п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ «Про державну службу» (надалі, Закон №889), ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (надалі, Закон №3723), з урахуванням вимог ст.ст. Закону України від 05.11.1991№1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з досягненням пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії державного службовця, звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) державного службовця. Однак відповідач, на думку позивача, протиправно відмовив їй, мотивуючи це тим, що позивач працювала в Тернопільській митниці ДФС та їй присвоювались спеціальні звання, тому цей період стажу не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723. Позивач вважає такі дії протиправними, та просить задовольнити даний позов повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання в даній справі призначено на 03.10.2019 о 11:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

У строк, встановлений судом, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив наступне. Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання. Такий стаж дає право на встановлення державному службовцю на добавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. При цьому, вказав, що стаття 46 Закону №889-УІІІ та Порядок не застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723. Вважає, що оскільки позивач в період з 03.05.1993 по 25.06.2013 працювала в Тернопільській митниці та їй присвоювались спеціальні звання, то цей період стажу не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України №3723 від 16.12.1993. Також зазначив, що пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016"Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" не передбачено врахування надбавки за спеціальне звання. Таким чином, на думку сторони відповідача, право на призначення пенсії у позивача відповідно до Закону України №889-УІІІ від 10.12.2015 відсутнє, а довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Тернопільською митницею ДФС, не можуть бути врахованими при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". З врахуванням наведеного, у задоволенні позову просив відмовити.

03.10.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2019 о 11:00 год.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила що відповідач неправомірно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу державної служби часу перебування позивачем на посадах, на яких було присвоєно спеціальні звання. Вважає, що за таких обставин, коли позивач досяг необхідного віку, станом на 01.05.2016 має необхідний страховий стаж роботи та має не менш як 20 років стажу державної служби, вона набула права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723І на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889І, а відтак у відповідача не було правових підстав на відмову у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Також, на думку позивача, всі складові, відображені в довідках види оплати праці, є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача. З урахуванням наведеного, позивач вважає доводи відповідача необґрунтованими, а позов просила задовольнити у повному обсязі.

23.10.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 13.11.2019 о 10:00 год.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскільки критерієм для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посадах державної служби до стажу , який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено встановлення за займаною посадою відповідного рангу державного службовця, що і було зроблено у спірному випадку, підстав для зарахування даних періодів до стажу роботи позивача згідно Закону України "Про державну службу" немає.

13.11.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 25.11.2019 о 14:00 год.

25.11.2019 у відкритому судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2019 о 09:30 год.

Позивач та представник позивача у відкритому судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні повністю з мотивів, наведених у відзиві на позов та запереченнях.

Судом встановлено, що позивачу з 31.12.2014 призначено пенсію за віком у відповідності до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

23.01.2019 позивач звернулась до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії).

Листом Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 07.03.2019 №3750/04 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України №889 від 10.12.2015.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини першої ст. 37 Закону №3723, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 10 років стажу державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку, та перебування на час досягнення пенсійного віку на посаді державної служби, наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.05.2016 набув чинності Закон № 889, згідно частини другої Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які станом на 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою ст. 37 Закону №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 899 «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04. 2018 (зразкова справа № 822/524/18), Постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а.

Перелік посад державної служби, які обіймали особи державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом № 3723-ХІІ, визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 25 Закону № 3723).

За приписами частин першої та другої Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст. 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах органів митного контролю.

Згідно частини другої вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Крім того, відповідно до частини першої ст. 569 Митного кодексу України, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у етапі 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів с державними службовцями.

Частиною першою ст. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З матеріалів справи встановлено та підтверджено, що позивачем досягнуто віку, передбачено ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаж державної служби позивача підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , довідкою Тернопільської митниці ДФС України від 21.01.2019 №269/ф/19-70-05-37, довідкою Тернопільської митниці №Ф-5 від 30.01.2019, наказом Тернопільської митниці ДФС від 03.05.1993 №31-ОС «Про призначення ОСОБА_1 », витягом з наказу Державного митного комітету України від 03.12.1993 №555-к «Про присвоєння персонального звання», витягом з наказу Державної митної служби України від 31.05.2005 №839-к «Про присвоєння спеціального звання», наказом Тернопільської митниці від 25.06.2013 №207-к «Про звільнення ОСОБА_1 », присягою державного службовця, яка прийнята ОСОБА_1 08.06.1995, довідкою Тернопільської митниці ДФС про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 21.01.2019 №269/ф/19-70-05-37, довідкою Тернопільської митниці ДФС про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 21.01.2019 №269/ф/19-70-05-37.

Суд вважає, що всі складові, які відображені в довідках про види оплати праці є складовими заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Крім того, згідно довідки Тернопільської митниці №Ф-5 від 30.01.2019, стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 25.06.2013 становив 20 років 01 місяць 22 дні.

В той же час, при прийнятті при вирішення даного спору по суті, судом не береться до уваги доводи сторони позивача про стаж роботи ОСОБА_1 на виборних посадах комсомольського органу, оскільки врахування такого стажу Законом України «Про державну службу" не передбачено.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.05.2011: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, коли позивач досяг необхідного віку станом на 01.05.2016 року, має необхідний страховий стаж роботи та має не менш як 20 років державної служби, вона набула права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, а відтак відмова позивача є протиправною, що, в свою чергу, кореспондує право позивача на призначення такої пенсії з дня звернення, тобто з 23.01.2019.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, сплачений судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця.

3.Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 07.03.2019 №3705/04.

4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ід.№ НОМЕР_2 ) з 23.01.2019 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

5.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,ід.№ НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплачений у відповідності до квитанції №0.0..1 від 12.06.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року.

Головуюча суддя Дерех Н.В.

копія вірна

Суддя Дерех Н.В.