Справа № 2а-10924/09/0470
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Сорокіна В.В.
представника відповідача Єгорова А.Є.
представника третьої особи 2 Пономаренко О.О.
Відповідно до заяви про зміну предмету позову від 12.09.2019 року, позивач просив у резолютивній частині адміністративного позову слова «визнати недійсними» вважати заміненими на слова «визнати протиправними та скасувати».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01.03.2008 року втратила чинність ставка комунального податку в розмірі 20% від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, однак рішенням міської ради від 13.02.2008 № 35/28 сама суть нарахування податку змінена не була, змінилась тільки форма нарахування тому, що ті ж 20% податку від річного фонду оплати праці у сукупності залишились (5% + 5% + 5% + 5% = 20%). Платник податків не допустив заниження комунального податку за 1 - 4 квартали 2008 року, оскільки з 01.03.2018 року набрало чинності рішення Дніпропетровської міської ради № 35/28 про встановлення ставки комунального податку у розмірі 5% від річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Декретом № 56-93 встановлено граничний розмір комунального податку у розмірі, який не може перевищувати суму, розраховану як 10% річного фонду оплати праці, вирахуваного виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Ця норма такого ж змісту зазначається у пункті 2.1. Положення «Про комунальний податок у місті Дніпропетровську». Наказом ДПА України № 625 від 24.12.2003 затверджено форму податкового розрахунку комунального податку та зазначено, що при визначені суми податку в рядку « 04» Розрахунку повинна застосовуватися ставка, визначена рішенням органу місцевого самоврядування про встановлення комунального податку по встановленій формі та порядку заповнення, які є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання. Кількісний склад працівників за податковий період дорівнює 9 855 особам - показнику середньооблікової кількості штатних працівників, який визначено згідно Інструкції № 286. З 01.03.2008 року в рядку « 04» розрахунку підприємством проставляється ставка комунального податку у розмірі 10% річного фонду оплати праці підприємства, як максимально припустима нормами права для розрахунку базового розміру податку на рік. Відображення підприємством такого розміру податку свідчить про значне завищення ставки податку, а не про його заниження. У свою чергу, це призвело до переплати відповідного податку, а не його недоплати, як зазначає перевіряючий. При застосуванні максимальної діючої ставки комунального податку (10%) та встановленої міською радою (5%), підприємство обґрунтовано буде мати менше податкове навантаження, ніж зазначене у розрахунках перевіряючого. При кількісному складі працівників 9 855 осіб, річний фонд оплати праці за 4 квартал 2008 року складав 167 535, 00грн. При застосуванні ставки 10% розмір комунального податку за 4 квартал 2008 року становить 167 535 грн. х 10% = 16 753,5 грн., які відображено позивачем. Якщо за 4 квартал 2008 року застосувати ставку 5%, розмір комунального податку, при кількості працівників 9 855 осіб та річному фонді оплати праці 167 535,00 грн., становитиме 167 535 х 5% = 8 376,75 грн. При кількісному складі працівників 10 189 осіб, річний фонд оплати праці за 3 квартал 2008 року складав 173 213, 00 грн. При застосуванні ставки 5%, розмір комунального податку за 3 квартал 2008 року становить 173 213 х 5% = 8 660,65 грн. ВАТ „ДТЗ" за 3 квартал 2008 року застосувало ставку податку 10%, через що нарахувало та сплатило 17 321,3 грн. податку: (173 213 грн. x 10% = 17 321,3 грн.). За 2 квартал 2008 року при кількісному складі працівників 10 536 осіб, річний фонд оплати праці складав 179 112, 00 грн. При застосуванні ставки 5%, розмір комунального податку за 2 квартал 2008 року становить 179 112 х 5% = 8 955.6 грн. ВАТ „ДТЗ" за 2 квартал 2008 року застосувало ставку податку 10% , через що нарахувало та сплатило 17 911,2 грн. податку; (179 112, 00 грн. х 10% = 17 911,2 грн.). За 1 квартал 2008 року при кількісному складі працівників 10 651 осіб, річний фонд оплати праці складав 181 067, 00 грн. При застосуванні ставки 5%, розмір комунального податку за 1 квартал 2008 року становить 181 067,00 грн. х 5% = 9 053,35 грн. ВАТ „ДТЗ" за 1 квартал 2008 року застосувало ставку податку 10% , через що нарахувало та сплатило 18 106,7 грн. податку (181 067,00 грн. х 10% = 18 106,7 грн.). Таким чином, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що висновки, наведені в акті перевірки від 25.03.2009 року №113/08-02/2-05393122, є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення правомірними та прийнятими в межах законодавства України. Порядок справляння місцевих податків і зборів на момент існування спірних правовідносин встановлювався Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.93 року № 56-93 «Про місцеві податки і збори», статтею 15 якого визначено, що комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10% річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Статтею 18 Декрету № 56-93 визначено, що органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Керуючись зазначеними законодавчими та нормативними актами, Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від 30.07.2003 р. № 6/11 із змінами, внесеними рішеннями Дніпропетровської міської ради від 27.09.2006 р. № 4/4 та від 13.02.2008 р. № 35/28, про запровадження на території міста комунального податку із затвердженням Положення про комунальний податок, що набуло чинності. Пунктом 2.2 цього Положення визначено порядок обчислення комунального податку, його розмір та ставку оподаткування. Обов`язковість зазначеного рішення Дніпропетровської міської ради підтверджується пунктами 24 та 28 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», якими встановлено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок в межах, визначених законом, прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах. Обчислення контролюючим органом комунального податку здійснено згідно з Положенням про комунальний податок, затвердженим рішенням міської ради. Зазначене рішення місцевого органу публічної влади на момент проведення перевірки було чинним та не було скасованим, тоді як чинне рішення місцевого самоврядування є обов`язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та органами виконавчої влади, зокрема, державними податковими інспекціями в межах своїх повноважень та компетенції. Законність Положення про комунальний податок підтверджено постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 року по справі №2а-15/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року. Згідно з підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 обов`язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом за даними перевірки результатів діяльності платника податків, є помилковим, покладається на платника податків. Перевіркою правильності визначення повноти та своєчасності сплати комунального податку ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» встановлено порушення ст.15 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 р. № 1251-XII, (в чинній на момент спірних правовідносин редакції), ст.18 та ст.19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки та збори» від 20.05.1993 р. № 56-93, (в чинній на момент спірних правовідносин редакції) та п.2.2 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 р. №6/11 «Про комунальний податок» (в чинній на момент спірних правовідносин редакції та з урахуванням змін та доповнень, внесеними рішеннями міської ради від 27.09.06 № 4/4 «Про рішення міської ради від 30.07.2003 р. №6/11 «Про комунальний податок» та від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 р. № 6/11 «Про комунальний податок»). Згідно п.1 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 р. № 35/28 встановлено, що «розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5 % від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17,00 грн х 12 = 204,00 грн)». Однак перевіркою встановлено, що ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» обчислює комунальний податок за ставкою 10 % від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, в результаті чого занижено суму комунального податку за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року на 70 092,70 грн.
15 серпня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
27 серпня 2019 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на адміністративний позов.
Представник третьої особи 1 у судове засідання не з`явився, надавши пояснення щодо позовної заяви, в яких вирішення питання що позовних вимог, залишив на розсуд суду.
Представник третьої особи 2 у судовому засіданні підтримав позицію відповідача та просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи -2, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради листом від 05.05.2008 року № 7/6-737 надано Спеціалізованій державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську роз`яснення з комунального податку, згідно яких при заповненні розрахунку необхідно мати на увазі, якщо у рядку 01 кількісний склад працівників за базовий звітний період 1, при середньооблікової чисельності штатних працівників за один місяць - 1, за квартал сумарно - 3, неоподатковуваний мінімум доходів громадян (рядок 02) - 17 грн., квартальний фонд оплати праці (р.01 х р.02) - 51 грн. Ставка комунального податку (рядок 04) - 20% за один місяць. Розмір податку за базовий звітний період (р.03 х р.04) дорівнює 10,20 грн. за одного працівника за один квартал, що цілком узгоджується з прийнятим рішенням міської ради.
Позивачем до відповідача було подано наступні податкові розрахунки комунального податку:
від 14.04.2008 року за І квартал 2008 року, в якому визначено:
- р.01: кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період 10 651 особа;
- р.02: неоподатковуваний мінімум громадян 17 грн.;
- р.03: річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) 181 067,00 грн.;
- р.04: ставка комунального податку % - 10%;
- р.05: нараховано податку за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) 18 106,70 грн.;
від 22.07.2008 року за ІІ квартал 2008 року, в якому визначено:
- р.01: кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період 10 536 осіб;
- р.02: неоподатковуваний мінімум громадян 17 грн.;
- р.03: річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) 179 112,00 грн.;
- р.04: ставка комунального податку % - 10%;
- р.05: нараховано податку за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) 17 911,20 грн.;
від 22.10.2008 року за ІІІ квартал 2008 року, в якому визначено:
- р.01: кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період 10 189 осіб;
- р.02: неоподатковуваний мінімум громадян 17 грн.;
- р.03: річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) 173 213,00 грн.;
- р.04: ставка комунального податку % - 10%;
- р.05: нараховано податку за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) 17 321,30 грн.;
від 27.01.2009 року за ІV квартал 2008 року, в якому визначено:
- р.01: кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період 9 855 осіб;
- р.02: неоподатковуваний мінімум громадян 17 грн.;
- р.03: річний фонд оплати праці (р.01 х р.02) 167 535,00 грн.;
- р.04: ставка комунального податку % - 10%;
- р.05: нараховано податку за базовий податковий (звітний) період (р.03 х р.04) 16 753,50 грн.
За результатами перевірки складено акт від 25.03.209 р. №113-08-02/2-05393122, яким встановлено, що розмір податкового зобов`язання з комунального податку за І - ІV квартали 2008 року у розрахунках від 14.04.2008 року, від 22.07.2008 року, від 22.10.2008 року та від 27.01.2009 року є меншим, ніж визначено камеральною перевіркою.
Згідно зазначеного акту перевірки допущено порушення статті 15 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII, статей 18, 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки та збори» від 20.05.1993 № 56-93 та пункт 2.2 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 №6/11 «Про комунальний податок» (з урахуванням змін та доповнень, внесених рішеннями міської ради від 27.09.2006 № 4/4 «Про рішення міської ради від 30.07.2003 №6/11 «Про комунальний податок» та від 13.02.2008 № 35/28 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 № 6/11 «Про комунальний податок»). Згідно пункту 1 рішення Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 № 35/28 встановлено, що розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн х 12 = 204,00 грн). ВАТ «Дніпропетровський трубний завод» обчислює комунальний податок з 01.01.2008 року за ставкою 10% від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що призвело до заниження суми комунального податку за 2008 рік на 70 092,70 грн.
Так, актом від 25.03.209 р. №113-08-02/2-05393122 встановлено суму податкового зобов`язання за період 2018 року:
за даними платника: 70 092,70 грн. (І квартал 18 106,70 грн.; ІІ квартал 17 911,20 грн.; ІІІ квартал 17 321,30 грн.; ІV квартал 16 753,50 грн.);
за даними перевірки: 140 185,40 грн. (І квартал 36 213,40 грн.; ІІ квартал 35 822,40 грн.; ІІІ квартал 34 642,60 грн.; ІV квартал 33 507,00 грн.);
відхилення 70 092,70 грн. (І квартал 18 106,70 грн.; ІІ квартал 17 911,20 грн.; ІІІ квартал 17 321,30 грн.; ІV квартал 16 753,50 грн.).
На підставі акту від 25.03.209 р. №113-08-02/2-05393122 контролюючим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення:
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2013 року у справі № 2а-15/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р., у задоволенні позову ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» до Дніпропетровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 13.02.2008 р. № 35/28 «Про внесення змін до рішення Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 р. № 6/11 «Про комунальний податок» відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2015 р. касаційну скаргу ПАТ «Євраз-Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» відхилено.
Саме на п. 2.2 додатку до вказаного рішення міської ради, як на підставу донарахування позивачу податкових зобов`язань з комунального податку, посилається відповідач в акті перевірки.
Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) місцеві податки і збори (обов`язкові платежі), механізм справляння та порядок їх сплати встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України.
Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання становлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом.
До 01.01.2011 року види місцевих податків і зборів, їх граничні розміри та порядок обчислення визначались Декретом Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 № 56-93 (далі - Декрет № 56-93), який спрямований на зміцнення бюджетів місцевого самоврядування.
Статтею 1 Декрету № 56-93 до місцевих податків віднесено комунальний податок.
Відповідно до ст. 15 Декрету № 56-93 комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно зі ст. 18 Декрету № 56-93 органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок. Органи місцевого самоврядування в межах своєї компетенції мають право запроваджувати пільгові податкові ставки, повністю відміняти окремі місцеві податки і збори або звільняти від їх сплати певні категорії платників та надавати відстрочки у сплаті місцевих податків та зборів.
Законом України «Про державну податкову службу» від 04.12.1990 № 509-XII у відповідній редакції за Державною податковою адміністрацією України було закріплено функцію по затвердженню форми податкових розрахунків, звітів, декларацій та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, інших платежів, декларацій про валютні цінності.
Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2003 № 625, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.01.2004 за № 4/8603, затверджено форму податкового розрахунку комунального податку.
Положення «Про комунальний податок» затверджено рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, та викладено додатком:
- пункт 2.1. Об`єктом оподаткування є місячний фонд оплати праці, обчислений виходячи із офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян і середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу, що працюють у звітному місяці. Граничний розмір податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Середньооблікова чисельність працівників за звітній місяць обчислюється шляхом підсумовування чисельності працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця з 1 по 30 або 31 (для лютого по 28 або 29 число), виключаючи святкові (не робочі) та вихідні дня, і ділення одержаної суми на кількість календарних днів звітного місяця.
- пункт 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 10 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу працівників;
- пункт 3.2. Податкові декларації (розрахунки) надають до державної податкової інспекції за базовий (звітний) календарний період, який дорівнює календарному кварталу протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.09.2006 року № 4/4, введеним в дію з 01.01.2007 року, внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 4/9 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції:

- 2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 20 відсотків від офіційно встановленого неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, виходячи із середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.02.2008 року № 35/28 внесено зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 6/11 «Про комунальний податок», виклавши пункт 2.2. додатка в такій редакції:

- розмір комунального податку за базовий (звітний) період за одного працівника дорівнює 10,20 грн, що становить 5% від річного фонду оплати праці обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян 17 грн х 12 = 204 грн.

Пунктом 3.2 Положення «Про комунальний податок», затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.07.2003 № 6/11, базовим звітним періодом для комунального податку встановлений календарний період, який дорівнює календарному кварталу.

Зі змісту форми податкового розрахунку комунального податку вбачається, що розрахунок комунального податку проводиться шляхом множення ставки податку, визначеної органом місцевого самоврядування на річний фонд оплати праці.

При цьому, останній розраховується як добуток кількісного складу працівників за базовий податковий (звітний) період та неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Суд вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про необхідність врахування встановленого пунктом 2.1 Положення «Про комунальний податок», яким місячний фонд оплати праці встановлений об`єктом оподаткування, оскільки до компетенції органів місцевого самоврядування віднесено встановлення механізму справляння, порядку сплати та ставки оподаткування у граничних розмірах.

Встановлення об`єкту оподаткування місцевим податком до компетенції органів місцевого самоврядування законом не віднесено.

Декретом № 56-93 чітко визначено, що право встановлювати та визначати розмір та порядок сплати, зокрема, комунального податку, надано органам місцевого самоврядування, однак, лише в межах граничного розміру, визначеного статтею 15.

Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України» від 18.11.1992 р., що введений в дію 24.11.1992 зупинено тимчасово, строком на шість місяців, дію пункту 13 статті 97 Конституції України в частині здійснення законодавчого регулювання відносин власності, підприємницької діяльності, соціального і культурного розвитку, державної митної, науково-технічної політики, кредитно-фінансової системи, оподаткування, державної політики оплати праці і ціноутворення, а також дію пункту 7-4 статті 114-5 Конституції України, та покладено ці повноваження на Кабінет Міністрів України.

Декрет № 56-93 був прийнятий 20.05.1993 року, тобто у період, передбачений Законом України «Про тимчасове зупинення повноважень Верховної Ради України, передбачених пунктом 13 статті 97 Конституції України, і повноважень Президента України, передбачених пунктом 7-4 статті 114-5 Конституції України».

Таким чином, Декрет № 56-93 має силу закону про оподаткування.

Граничний розмір комунального податку не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду праці, обчисленого виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

З системного аналізу норм законодавства та матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що платник комунального податку обрахував суму податку за квартал як базовий (податковий) період у максимальному розмірі, у зв`язку із чим, донарахування податку у розмірі більшому, ніж визначено Декретом № 56-93 є неправомірним.

Разом з тим, в даному випадку підлягає врахуванню презумпція правомірності рішень платника податку, закріплена підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, відповідно до якої в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Суд вважає за необхідне врахувати рішення Європейського суду з прав людини у справах Сєрков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем при розгляді справи не було доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0 від 09.04.2009 р., № /1 від 17.06.2009 р. та № /2 від 06.08.2009 р. є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Дніпровська міська рада, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 09.04.2009 р., № /1 від 17.06.2009 р. та № /2 від 06.08.2009 р. про визначення суми податкового зобов`язання з комунального податку задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенння Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську від 09.04.2009 року № /0, яким визначено суму податкового зобов`язання з комунального податку у розмірі 73 597,34 грн., з яких за основним платежем 70 092,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 504,64 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенння Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську від 17.06.2009 року № /1, яким визначено суму податкового зобов`язання з комунального податку у розмірі 73 597,34 грн., з яких за основним платежем 70 092,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 504,64 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенння Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську від 06.08.2009 року № /2, яким визначено суму податкового зобов`язання з комунального податку у розмірі 73 597,34 грн., з яких за основним платежем 70 092,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3 504,64 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський трубний завод» () судові витрати у розмірі 3,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 01.11.2019 року.

Суддя В.В. Кальник