Справа № 160/9949/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2019 рокуСправа № 160/9949/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
секретаря судового засідання Грунської Ю.О.
представника позивача Івановського Ю.О.
представника відповідача Пономаренка О.О.
представника третьої особи Камишникової Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Федерація Тенісу» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
11.10.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Федерація Тенісу» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/9949/19 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Дніпровську міську раду.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, з огляду на викладені у відзиві обставини.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Федерація Тенісу» (ТОВ «Федерація Тенісу») зареєстровано 01.06.2006 року, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичною особи за кодом 34409108.
- п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження орендної плати за земельні ділянки, розташовані на території Соборного району, за період з 01.01.2016 року по 19.07.2018 року на суму 2411212,26 грн., у тому числі за період з 23.11.2016 року по 31.12.2016 року на суму 179218,3 грн., за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року на суму 1439782,45 грн. та за період з 01.01.2018 року по 19.07.2018 року на суму 793428,63грн.
Виявлене порушення обґрунтоване в акті перевірки наступним.
Між Дніпровською міською радою та ТОВ «Федерація Тенісу» укладено наступний договір:
Дніпровською міською радою прийнято рішення:
- №5/6 від 27.12.10 «Про місцеві податки і збори на території міста»;
- №3/65 від 15.07.2015 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.10 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста»;
- №7/11 від 13.07.2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.10 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста»;
- №12/18 від 15.02.2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.10 №5 6 «Про місцеві податки і збори на території міста» встановлено розмір ставки орендної плати за землю у розмірі 3%;
- № 13/27 від 06.12.2017 року «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» встановлено розмір ставки орендної плати за землю у розмірі 3%.
Підприємством не подано податкову звітність з орендної плати за 2016 рік.
Підприємством задекларовано орендну плату за земельну ділянку за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року на суму 359946,69 грн., а отже, підприємством занижено річну суму орендної плати за землю за 2017 рік на суму 1439782,45 грн.
Відповідно до листа від 11.01.2018 року №4129/5 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2017 рік становить 1,0.
Таким чином, з урахуванням індексації, передбаченої ст. 289 Податкового кодексу України, нормативна грошова оцінка земельної ділянки м. Дніпро, Соборний район (Жовтневий р-н) вул. Набережна Перемоги навпроти будинків №32-38, станом на 01.01.2018 року складає 59990971,32 грн.
Підприємством задекларовано орендну плату за земельну ділянку за період з 01.01.2018 року по 19.07.2018 року на суму 229144,89 грн. (в розрахунку задекларованої суми податкових зобов`язань за вирахуванням 20-31 липня 2018 року), а отже, встановлено заниження орендної плати на суму 762640,74 грн.
Не погодившись з висновками акту перевірки, ТОВ «Федерація Тенісу» звернулось до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із запереченням.
Позивач оскаржив означені податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року у справі №160/1644/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №461-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Федерація Тенісу» від 24.01.2019 року.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами у цій справі, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Підпунктом 9.1.10. п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХIII Податкового кодексу України.

Згідно із ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до п.270.1 ст.270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (п.274.1 ст.274 Податкового кодексу України).

Згідно з п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

За приписами п.288.2 ст.288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

За приписами п.п.288.3-288.4 ст.288 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Нормами п.п.271.1.1 п.271.1 ст.271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 289.1 ст.289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно з п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що розмір орендної плати за землю має обчислюватись платником податків на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, і величину цього коефіцієнту щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою.

Перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів, здійснюють лише контролюючі органи (п.41.4 ст. 41 Податкового кодексу України).

Види перевірок та підстави для їх проведення, визначені статтями 75, 78, 79 Податкового кодексу України.

Так, згідно із п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

За приписами п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Положенням п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України закріплено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 86.1 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п.86.10 ст.86 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Положеннями п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства видно, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 березня 2018 року (справа №1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа №808/1746/15), 20 вересня 2019 року (справа №0340/1931/18).

Відповідно до ч. 5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У ході судового розгляду справи встановлено, що підставою для прийняття оспорюваних у цій справі податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки №11302/04-36-14-04/34409108 від 06.03.2019 року, складеного за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Федерація Тенісу», проведеної на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №461-п від 24.01.2019 року.

Наказ на перевірку оскаржений позивачем у судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року у справі №160/1644/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №461-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Федерація Тенісу» від 24.01.2019 року.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.06.2019 року повернуто апеляційну скаргу Головного управління ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року у справі №160/1644/19.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року у справі №160/1644/19 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Враховуючи, що у відповідача не було законних підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, призначеної згідно з наказом від 24.01.2019 №461-п, що встановлено судовим рішенням у справі №160/1644/19, яке набрало законної сили, суд робить висновок про протиправність податкових повідомлень-рішень № від 07.05.2019 року та № від 07.05.2019 року, оскільки визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Посилання відповідача на ту обставину, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків акту перевірки від №11302/04-36-14-04/34409108 від 06.03.2019 року, а не наказу, суд вважає безпідставними. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту №11302/04-36-14-04/34409108 від 06.03.2019 року, складеного за результатами перевірки, проведеної на підставі наказу податкового органу від 24.01.2019 року №461-п, скасованого у судовому порядку.

Не враховуються судом і доводи відповідача щодо підстав винесення наказу та, власне, проведення перевірки. Суд зазначає, що предметом спору у цій справі є правомірність прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень № від 07.05.2019 року та № від 07.05.2019 року, а не наказу від 24.01.2019 року №461-п, протиправність якого вже встановлена судовим рішенням у справі №160/1644/19.

Посилання представника третьої особи у справі на постанову Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №803/1542/15 в якості обґрунтування своїх пояснень суд вважає недоречним.

Висновок Верховного Суду в означеній справі про те, що формальна невідповідність дій контролюючого органу вимогам ст. 78 Податкового кодексу України сама по собі не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, сформований колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з тим, що наказ на перевірку був вручений після початку її проведення та за відсутності у контролюючого органу перешкод для прийняття наказу про призначення перевірки, що не є тотожним обставинам у цій справі.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07.05.2019 року № та № прийняті відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення, для прийняття рішення, отже, не відповідають критеріям, визначеним п.п. 1-3 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 19210 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Федерація Тенісу» (вул. Павла Нірінберга, 1А, м. Дніпро, 49000, ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49600, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Дніпровська міська рада (пр. Д.Яворницького, м. Дніпро, 49000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» від 07.05.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «ПС» від 07.05.2019 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17А, м. Дніпро, 49600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Федерація Тенісу» (вул. Павла Нірінберга, 1А, м. Дніпро, 49000, ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. відповідно до платіжного доручення від 11.10.2019 року №99.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 18 грудня 2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський