Справа № 120/2449/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення частини позовних вимог без розгляду

м. Вінниця

10 грудня 2019 р. Справа № 120/2449/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олену Степанівну,

за участю:

секретаря судового засідання:

позивача: ОСОБА_2

відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про залишення частини позовних вимог без розгляду в адміністративній справі:

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

про: визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), стягнення боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 20.11.2018 року ним отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року у сумі 22 974 грн. 60 коп.. Не з`ясувавши обставин нарахування даного боргу та запобігаючи нарахуванню штрафів та пені, позивачем було сплачену вказану суму заборгованості. Втім, вже 23.07.2019 року позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278077-50 від 16.07.2019 року у сумі 1 638 грн. 12 коп.. Вказані вимоги позивач вважає безпідставними та такими, що суперечать законодавству, оскільки він є пенсіонером та отримує пенсію за віком, у відповідності до чинного законодавства звільнений від сплати за себе єдиного внеску. Крім того, позивач вказує, що він одночасно зареєстрований як фізична особа-підприємець та провадить незалежну професійну діяльність, з огляду на що він не має обов`язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки, у такому випадку, буде матиме місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 05.08.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви (надання до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду).

Ухвалою від 02.09.2019 року строк для усунення недоліків позовної заяви позивачеві продовжено.

20.09.2019 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про продовження терміну для усунення недоліків позовної заяви, оскільки він знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Ухвалою від 25.09.2019 року позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви продовжено

08.10.2019 року за вх. № 48536 на адресу суду надійшло пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду в межах оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року та стягнення коштів, які були сплачені позивачем згідно цієї вимоги. У поясненнях позивач вказав, що 20.11.2018 року отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року у сумі 22 974 грн. 60 коп.. Однак у період з 19.11.2018 року по 03.12.2018 року він перебував у лікарні на стаціонарному лікуванні. У зв`язку з цим у нього була відсутня можливість з`ясувати обставини нарахування даного боргу, тому запобігаючи нарахуванню штрафів, пені та подальшого примусового стягнення суми даного боргу, ним 30.11.2018 року було сплачено суму боргу. Позивач не мав можливості в 10-денний термін оскаржити дану вимогу. Лише отримавши 24.07.2019 року вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-278077-50 від 16.07.2019 року він з`ясував, що вказана вимога, як і попередня, є безпідставними та суперечать законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, позивач вказує, що про порушення своїх прав він дізнався 24.07.2019 року, після отримання другої вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки). Дізнатись про порушення своїх прав раніше позивачеві не видавалось можливим у зв`язку із хворобою, до даного часу, ним було тимчасово припинено господарську діяльність як фізичної особи-підприємця. З огляду на це позивач вказує, що була відсутня можливість раніше оскаржити вимогу № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року. Тому з урахуванням вказаних обставин, позивач просить поновити строк звернення до суду.

З огляду на те, що діючим законодавством не передбачена можливість повернення позовної заяви в частині позовних вимог, а тому прийняття позовної заяви до розгляду не є перешкодою для дослідження судом, в судовому засіданні, питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та визначення поважності причин пропуску ним строку звернення до суду, відповідно суд ухвалою від 15.10.2019 року вказану позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження, а також визначив, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 06.11.2019 року.

У судове засідання 06.11.2019 року представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду за вх. № 52296 надав клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні. Позивач не заперечував щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача. З приводу строків звернення до суду посилався на ті ж обставини, що містяться в наданих до суду поясненнях щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Визначаючись щодо залишення частини позовних вимог без розгляду, суд виходить з наступного.

Процесуальні строки, згідно ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законом.

Водночас, у відповідності до абз. 3, 4 ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, платник єдиного соціального внеску, у випадку не згоди з вимогою про сплату боргу (недоїмки), може її оскаржити до суду протягом 10-ти днів з моменту її отримання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі № 802/983/18-а (провадження № К/9901/64845/18).

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як вже зазначалось, позивач після відкриття провадження по справі у судовому засіданні 06.11.2019 року пояснив суду причини пропуску ним строку звернення до суду.

Суд критично оцінює поясненння позивача стосовно поважності причин строку звернення до суду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні і відсутності можливості оскаржити вимогу після цього. Разом з тим, суд вказує, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні жодним чином не завадило йому отримати оскаржувану вимогу та сплатити єдиний внесок за цією вимогою. Більш того, попри незгоди з вказаною вимогою позивач навіть після виходу з лікарні не з`ясував причини її винесення, чим виявив недбалість. Адже у період з 03.12.2018 року по день звернення до суду з даним позовом позивачем не було вжито жодних заходів щодо з`ясування правомірності походження вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року. Хоч у зазначений період позивач мав повну можливість та повинен був проявити належну обачність і з`ясувати питання правомірності винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

За таких обставин, суд доходить висновку про неповажність причин пропуску звернення до суду в межах позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року та стягнення коштів на користь позивача, сплачених згідно вказаної вимоги у сумі 22 974 грн. 60 коп..

У відповідності до вимог ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Додатково суд звертає увагу і на практику Європейського суду з прав людини. У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року (справа "Мельник проти України") погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строків захисту порушених прав та інтересів є безумовною підставою для такого захисту, зокрема, шляхом цього проявляється й важливість порушених прав для особи та їх цінність.

Враховуючи вищевикладені положення, а також те, що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду із позовною вимогою про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року та стягнення коштів на користь позивача, сплачених згідно вказаної вимоги у сумі 22 974 грн. 60 коп., суд вважає за доцільне залишити без розгляду позовні вимоги в цій частині.

Ч. 4 ст. 240 КАС України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутись до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ст. 118, 120, 122, 240, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), стягнення боргу в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-307347-50 від 06.11.2018 року та стягнення коштів на користь позивача, сплачених згідно вказаної вимоги у сумі 22 974 грн. 60 коп. залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухали складено та підписано суддею 16.12.2019 рок

Суддя Маслоід Олена Степанівна