Справа № 520/7463/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 грудня 2019 р. № 520/7463/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), про скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд визнати незаконною вимогу Головного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2019 року та скасувати вимогу Головного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2019 року.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

З серпня місяця 1979 року по вересень місяць 2016 року позивач працювала адвокатом - завідуючою Шевченківської юридичної консультації Харківської області.

Оскільки за станом здоров`я та через похилий вік вона не мала змоги працювати, ОСОБА_1 звернулася із заявою до Ради адвокатів Харківської області про припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

18 жовтня 2016 року заява була розглянута і винесено рішення про припинення адвокатської діяльності, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

В жовтні 2016 року позивач звернулась із заявою про зняття її з обліку Єдиного реєстру.

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримала вимогу про сплату боргу в розмірі 18 276,72 гривень.

Позивач не погоджується з вищевказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2019 року, оскільки фактично вона не займається адвокатською діяльністю з 2016 року, а отже у відповідача не було ніяких правових підстав для нарахування зазначеної суми боргу впродовж періоду з 2016 і по теперішній час, та відповідно складення вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що Відповідно до ч.4 ст. 5 ЗУ №2464 обов`язки платників ЄСВ (у т.ч. подавати звіти та оплачувати ЄСВ згідно ч.2 ст.6 ЗУ №2464) виникають у осіб, які провадять таку діяльність, - з початку провадження відповідної діяльності.

Згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012р. №5076-УІ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Само по собі отримання позивачем Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та постановка на облік в якості самозайнятої особи в контролюючих органах свідчить лише про наявність у нього права на здійснення адвокатської діяльності і ніяким чином не підтверджує таку обставину як початок здійснення відповідної діяльності, оскільки володіння правом та реалізація цього права (з якою законодавець пов`язує виникнення обов`язку подавати звітність по ЄСВ та сплачувати ЄСВ) в юридичному сенсі не є тотожними поняттями.

Судом встановлено, що у Відповідача відсутні докази того, що в 2017р. Позивачем здійснювався захист, представництво або надання інших видів правової допомоги клієнтам (адвокатська діяльність).

Згідно ч.3 ст.9 Закону ЗУ №2464 «Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок».

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України», що згідно п.1 ч.2 ст.2 КАС України є предметом перевірки адміністративних судів при розгляді справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 ЗУ №2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.8 ст.9 ЗУ №2464 (в редакції до 01.01.2018р.) «Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року».

Адвокати є платниками єдиного внеску, що зазначені у п.5 ч.1 ст.4 даного закону, тобто, ЄСВ за 2017 рік повинен бути мною сплачений до 01.05.2018р.

Частиною 4 статті 25 ЗУ №2464 передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно абз.1-4 п.3 розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015р. №449 та зареєстрованою Мінюстом України 07.05.2015р. за №508/26953, «Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій».

Згідно абз.7 п.3 розділу VI даної Інструкції VI «У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):...платникам, зазначеним у підпунктах З, 4, б пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій)».

Окрім того, згідно з пп. 14.1.226. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності».

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником у межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування вимоги - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати вимогу Головного Управління Державної Фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 21 лютого 2019 року №Ф125325-17.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.