Справа № 440/1372/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2019 року

Київ

справа №440/1372/19

адміністративне провадження №К/9901/35200/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Соколова В.М., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року у справі №440/1372/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Лубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13 березня 2019 року №118 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 22 лютого 2019 року № 276 в частині щодо порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби ОСОБА_1 ; поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського відділу поліції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 14 березня 2019 року; стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2019 року по час поновлення на службі з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій представник відповідача подав касаційну скаргу у якій, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Однак пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів щодо застосування відносно нього дисциплінарних стягнень, скасування наказу про звільнення на поновлення на службі.

Отже, заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі дають підстави для висновку про те, що спір виник у відносинах з приводу проходження, звільнення та поновлення позивача на публічній службі.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII) займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги позивач проходив службу на був поновлений на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського відділу поліції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області.

Отже, він не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону № 1700-VII, а відтак ця справа належить до справ незначної складності.

У поданій касаційній скарзі представник відповідача посилається на те, що зазначена касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили, що подана ним касаційна скарга розвиватиме право або сприятиме однаковому тлумаченню закону та застосуванню єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року у справі №440/1372/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

В.М. Соколов

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду