Справа № 560/3532/19
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3532/19
РІШЕННЯ

іменем України

09 грудня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А.

за участю:секретаря судового засідання Коваль Д.Л. позивача - ОСОБА_1 представника позивача - Чулкової Н.К. представника відповідача - Чорної А.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування постанови, припису,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/221 від 08.10.2019, винесену Управлінням Держпраці у Хмельницькій області про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ХМ2244/517/АВ-П487, винесений Управлінням Держпраці у Хмельницькій області 07.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржені акти індивідуальної дії є протиправними та їх слід скасувати, оскільки відповідачем не було встановлено допущення ОСОБА_2 до роботи. Також не враховано додані до заперечення пояснення останньої від 02.10.2019, в яких зазначено, що трудових чи цивільно-правових відносин між нею та позивачкою немає та не було. Не враховано і пояснення ОСОБА_3 , яка була присутня за адресою здійснення господарської діяльності (біля кіоску) у момент приходу інспекторів.

Зауважила, що до акту перевірки не долучено матеріали, зафіксовані засобами аудіо, фото та відеотехніки в ході інспекційного відвідування, які б підтверджували чи спростовували допущення ОСОБА_2 до роботи.

Вказала, що працює особисто, без використання найманої праці в кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає порушеним порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, оскільки інспекційне відвідування проведено за відсутності будь-яких законних підстав його проведення, а також проведене не за адресою, зазначеною в направленні на проведення інспекційного відвідування.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 02.12.2019. Викликано у судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

До суду 25.11.2019 надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що інспекційне відвідування у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було проведено на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, а саме наказу керівника Управління Держпраці у Хмельницькій області. Підставою для зазначеного наказу слугувала службова записка, складена посадовими особами відповідача за результатами проведення інформаційно-роз`яснювального та моніторингового заходу - відвідування за місцем здійснення господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (кавовий кіоск по АДРЕСА_1, "ІНФОРМАЦІЯ_1 " ).

Вказав, що згідно з вимогами частини 3 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" в направленні на проведення заходу державного контролю правомірно зазначено місцезнаходження суб`єкта господарювання ( АДРЕСА_3 ), а не місце здійснення господарської діяльності (АДРЕСА_1).

Зазначив, що ОСОБА_2 повідомила посадових осіб відповідача про проходження нею стажування в кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1, який розташований по АДРЕСА_1 та надала відповідні письмові пояснення. При цьому, надання позивачем письмових пояснень іншого змісту спрямоване на уникнення позивачкою визначеної чинним законодавством відповідальності за допуск до роботи працівника без укладення трудового договору.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.11.2019 задоволено клопотання Управління Держпраці у Хмельницькій області про виклик свідка. Викликано у судове засідання в якості свідка ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 02.12.2019 оголошено перерву до 09.12.2019.

До суду 06.12.2019 надійшли додаткові пояснення відповідача. Зазначено, що пунктом 33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, передбачено таку форму роботи інспекторів праці як "відвідування" суб`єктів господарювання. При цьому, згідно з пунктами 5, 33 вказаного Порядку інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця, яке підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіального органу до початку його проведення.

Інспекторами праці Юнчик Л.С. та Огойко Л. П. 27.09.2019 прийнято рішення про здійснення "відвідування" у кавовому кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1". Після повідомної реєстрації здійснено виїзд до об`єкта відвідування. З`ясовані відомості в ході моніторингу стану додержання законодавства про працю, у тому числі щодо оформлення трудових відносин, викладено у формі службової записки керівнику Управління Держпраці у Хмельницькій області, що стало передумовою прийняття рішення про проведення інспекційного відвідування.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги. Вказали, що відповідно до постанови Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №822/1487/18 перевагу необхідно надавати показам начебто неоформленого працівника, наданим в судовому засіданні, а не наданим ним під час перевірки.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає відсутніми підстави для застосування висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №822/1487/18, оскільки в цьому судовому рішенні зазначено про проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, а не Управлінням Держпраці у Хмельницькій області.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з урахуванням зазначеного нижче.

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована 12.05.2017 як фізична особа-підприємець. Основний вид економічної діяльності - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (56.10). Місце проживання: АДРЕСА_3 .

За результатами проведення 27.09.2019 на підставі пункту 33 Порядку здійснення державного контролю за додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , начальником відділу Юнчик Лесею Степанівною та інспектором праці Огойко Людмилою Петрівною встановлено реалізацію кавових напоїв ОСОБА_2 під час 5-го дня стажування в кавовому кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований по АДРЕСА_1 . Зазначене відображено в спільній службовій записці зазначених посадових осіб відповідача.

За результатами розгляду інформації, що містилася у вказаній службовій записці, на підставі пунктів 2, 5 Порядку здійснення державного контролю за додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області видано наказ від 27.09.2019 №204 "Про здійснення інспекційних відвідувань посадовими особами Управління". За змістом наказу, особам, які подали службову записку наказано здійснити інспекційне відвідування по додержанню законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

У період часу з 27.09.2019 по 30.09.2019 начальником відділу Юнчик Лесею Степанівною та інспектором праці Огойко Людмилою Петрівною, згідно з направленням від 27.09.2019 №675/19 проведено інспекційне відвідування

У направленні від 27.09.2019 №675/19 зазначено юридичну адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .

За результатами перевірки складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019.

У акті зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", що полягає в використанні праці найманого працівника ОСОБА_2 , яка на момент інспекційного відвідування проходила 5-й день стажування в кавовому кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований по АДРЕСА_1 , власницею якого є позивачка без належного оформлення трудових відносин (не укладений трудовий договір, не виданий наказ про прийом на роботу, не повідомлено у встановленому порядку органи ДФС).

Акт підписаний позивачкою із зазначенням про те, що зауваження або заперечення будуть подані протягом трьох робочих днів.

Позивачка подала заперечення на вказаний акт перевірки від 02.10.2019. До заперечення було додано письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначено, що 27.09.2019 близько 14 год. вона зайшла до кіоску, купила каву та спілкувалася з позивачкою з метою отримання інформації про здійснення нею підприємницької діяльності з наміром самій займатися аналогічним видом підприємницької діяльності. При цьому, вона жодного разу не здійснювала продаж товарів у кіоску, оскільки була гостем. За хвилину до того, як зайшла перевірка позивачка вийшла на вулицю покурити та стояла на вулиці з ОСОБА_3 , а її попросила подивитися за товаром. Після того, як зайшла перевірка, позивачка повернулася.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначено, що 27.09.2019 вона зайшла замовити собі каву. Позивачка попросила ОСОБА_2 , яка вже декілька разів замовляла собі тут каву, наглянути за її особистими речами, поки вони підуть на вулицю покурити. За змістом пояснень, ОСОБА_2 не обслуговувала ОСОБА_3 .

Відповідно до відповіді від 07.10.2019 №5763/19 за результатами розгляду заперечень позивача на акт №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019, зазначено, що наведені у запереченнях доводи не спростовують обставини, які встановлені під час інспекційного відвідування.

Посадовими особами відповідача складено припис про усунення виявлених порушень №ХМ2244/517/АВ-П487 від 07.10.2019, яким фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зобов`язано усунути в строк до 07.11.2019 порушення, ідентичні зазначеним в акті інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019.

Перший заступник начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування від 30.09.2019 №ХМ2244/517/АВ, виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/221 від 08.10.2019, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

Вважаючи зазначені припис та постанову протиправними, позивачка оскаржила її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення №96).

Пунктом 7 Положення №96 визначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Досліджуючи правомірність застосування відповідачем до позивача відповідальності передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), суд враховує наступне.

Щодо наявності порушень позивачем вимог трудового законодавства як підстав для винесення припису №ХМ2244/517/АВ-П487 від 07.10.2019 та прийняття постанови №22/221 від 08.10.2019, суд зазначає наступне.

Положеннями абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Положеннями статті 43 Конституції України визначено, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 Кодексу законів про працю України).

За визначенням, наведеним у статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України (частина 1 статті 24 Кодексу законів про працю України).

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 24 Кодексу законів про працю України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Суд зважає на те, що вказані правові норми виражають, прямо наказують правила поведінки в категоричних розпорядженнях держави, чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єкта, в цьому випадку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Разом з цим, зі змісту наведених норм законодавства також слідує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши акт інспекційного відвідування №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019, суд встановив, що у ньому зазначено про порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме зафіксовано проходження ОСОБА_2 5-ий день стажування, а також реалізацію та продаж кавових напоїв.

Проте, суд звертає увагу, що в акті не зазначено з яким режимом ОСОБА_2 виконувала трудові функції, яким чином проводилась оплата її праці.

Суд зазначає, що контролюючим органом не надано суду доказів, які б підтверджували встановлені в акті порушення, зокрема відповідачем не надано доказів звернення до позивача з вимогою надати документи щодо використання найманої праці, необхідні для здійснення інспекційного відвідування.

Відповідно до пункту 22 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

При цьому, в розділі ІІІ акту №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019 не зроблено жодної відмітки про те, чи проводилося інспекційне відвідування із фіксуванням технічними засобами.

Щодо ОСОБА_2 , яка в акті №ХМ2244/517/АВ від 30.09.2019 вказана як найманий працівник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , неоформлену працю якої вона використовувала, то з пояснень позивача, представника позивача та показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд встановив, що ОСОБА_2 була відвідувачем в кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований по АДРЕСА_1 . Ця особа будь-якої роботи не виконувала та жодних послуг не надавала, а придбала каву та спілкувалася з позивачкою щодо особливостей здійснення нею підприємницької діяльності, маючи намір у подальшому займатися аналогічним видом діяльності.

При цьому, суд враховує висновки в постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №822/1487/18, відповідно до яких показання так званих осіб, які нібито виконують трудові обов`язки і отримані інспектором безпосередньо під час перевірки, не можуть бути підставою для накладення штрафу на підприємця.

У першу чергу, суд має право брати до уваги пояснення осіб, отримані за процедурою допиту свідка безпосередньо судом, оскільки фактично пояснення особи можуть бути розцінені як доказ по справі виключно, якщо його особу встановлено судом, попереджено про кримінальну відповідальність за неправдиві показання та за неправомірну відмову від дачі показань, а також приведено до присяги такого свідка, допитано всіма учасниками справи.

Разом з цим, суд відхиляє твердження представника відповідача щодо неможливості застосування висновків Верховного Суду наведених у постанові від 24.04.2019 у справі №822/1487/18, оскільки проведення перевірки Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, а не Управлінням Держпраці у Хмельницькій області, не заперечує фактичне здійснення Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області державного контролю за дотриманням законодавства про працю. У той же час, здійснення перевірки саме Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області було зумовлено законодавчим регулюванням.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4 , яка проводила інспекційне відвідування, оскільки відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 на постійній основі працювали у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реалізовувала кавові напої, підлягала внутрішньому трудовому розпорядку та отримувала за виконану роботу заробітну плату, що б свідчило про наявність між ними трудових відносин. Також ОСОБА_4 не використала законодавчо надані можливості застосувати під час інспекційного відвідування засоби аудіо-, фото- та відеотехніки.

Водночас, суд вважає, що факт перебування ОСОБА_2 в кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований по АДРЕСА_1 , за відсутності належних доказів виконання нею трудових обов`язків, не свідчить про виникнення трудових відносин та не підтверджує фактичного допущення зазначеної особи до роботи.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, порушення позивачкою вимог частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", а саме: факту допуску до роботи особи без укладення трудового договору.

Враховуючи відсутність порушення позивачкою вимог законодавства, які слугували підставою для винесення припису №ХМ2244/517/АВ-П487 від 07.10.2019 та постанови від 08.10.2019, наявні правові підстави для визнання їх протиправними та скасування.

Щодо дотримання відповідачем процедури під час інспекційного відвідування позивачки, суд зазначає та враховує наступне.

Положеннями пункту 33 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, визначено, що інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи додержання законодавства про працю, моніторингу стану його додержання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

При цьому, пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, визначено, що інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку їх проведення.

За результатами відвідування складено службову записку.

При цьому, суд не враховує наданий відповідачем витяг з Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця як такий, що поданий з порушенням процесуального строку для подання доказів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, інспекційні відвідування проводяться з такої підстави, як за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань виключно з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Як встановлено судом, інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведене на підставі наказу від 27.09.2019 №204, виданого за результатами розгляду службової записки.

Тобто, твердження позивачки щодо відсутності підстави для проведення інспекційного відвідування є помилковим.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначається, зокрема, місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід.

Пунктом 2 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 . Аналогічна адреса зазначена і в направленні від 27.09.2019 №675/19.

Наведене свідчить про правомірність відображення в направленні від 27.09.2019 №675/19 адреси позивачки, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував, а позивач підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, наявні правові підстави для їх задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Хмельницькій області про усунення виявлених порушень №ХМ2244/517/АВ-П487 від 07 жовтня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/221 від 08 жовтня 2019 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3172 (три тисячі сто сімдесят дві) грн 91 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16 грудня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Камянецька 74, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя Д.А. Божук