Справа № 521/11588/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/11588/19
Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Запорожана Д.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта - Тутейко А.В.

представника позивача - Жаріков П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції в Одеській області, згідно якого просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000597, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000598, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000532, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

В судовому представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Також надав суду письмовий відзив на позовну заяву.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000597, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000598, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 04.06.2019 року № 000532, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.82 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

На вказане рішення суду Державна екологічна інспекція в Одеській області подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити повністю. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, службовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області з 13 травня 2019 року по 24 травня 2019 року проводилася перевірка господарської діяльності Комунального підприємства "Одескомунтранс" на предмет додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якої був складений Акт № 28/14 від 03.06.2019 року.

Додатково службовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області у відношенні виконуючого обов`язки директора КП "Одескомунтранс", ОСОБА_1 були складені протоколи, якими зафіксовані, порушення природоохоронного законодавства.

Державною екологічною інспекцією в Одеській області 04.06.2019 року було винесено п`ять постанов про накладання на позивача адміністративних стягнень у вигляді штрафів: № 000598 за ст.82-8 КУпАП; № 000597 за ст.82 КУпАП; № 000532 за ст.82 КУпАП; № 000549 за ст.82-1 КУпАП; №000548 за ст.82-1 КУпАП.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч.1 ст.34 України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища визначено у ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

За змістом частини першої цієї статті сюди, з-поміж іншого, належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства зокрема про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону та раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

На підставі "Переліку центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частинні здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, які плануються перевірити у 2019 році" (затв. наказом Державної екологічної інспекції України від 20.12.2017р. №734), та відповідно до ст.20-2 Закону України "Що охорону навколишнього природного середовища», "Положення про Державну екологічну інспекцію в Одеській області» (затверджена наказом Державної екологічної інспекції України від 28.09.2017р. №652), співробітниками Державної екологічної інспекції в Одеській області в період з 13.05.2019р. по 24.05.2019р. було проведено планову перевірку господарської діяльності комунального підприємства "Одескомунтранс" на предмет додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища.

Згідно положень ст.13 Закону України «Про відходи» №187/98-ВР суб`єктами в сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов`язана із поводженням з відходами.

Обов`язки ж громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами врегульовані ст.15 цього Закону №187/98~ВР. А приписами ст.17 даного Закону врегульовано обов`язки суб`єктів господарської діяльності в сфері поводження з відходами.

Вимогами ст. 20 Закону України «Про відходи», в свою чергу, визначає повноваження місцевих державних адміністрацій у сфері поводження з відходами.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням праці, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до вимог ч.6 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акту; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Відповідно до вимог ч.2 ст.35-1 Закону України «Про відходи», власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Згідно до вимог ч.3 ст.35-1 Закону України "Про відходи" виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.

Положеннями ч.1 ст.32 Закону України "Про відходи" передбачено, що з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, пов`язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження відходами відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до вимог ч.5 ст.33 Закону України "Про відходи" визначені для зберігання та видалення відходів місця чи об`єкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Згідно до вимог ч.2 ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Як углядається з постанови № 000597, ОСОБА_1 , як керівник Комунального підприємства "Одескомунтранс" у відповідності до вимог ст.82 КУпАП допускає зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях, а саме на полігоні ТПВ-2 у районі кар`єру цементного заводу.

Згідно ст.82 КУпАП, порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1 Закону України "Про відходи", зберігання відходів - тимчасове розміщення відходів у спеціально відведених місцях чи об`єктах (до їх утилізації чи видалення); видалення відходів - здійснення операцій з відходами, що не призводять до їх утилізації.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.03.2005 року № 131 звалище твердих побутових відходів № 2 було закрите з 01.01.2006 року, уповноваженому органу було доручено розробити заходи щодо закриття та рекультивації, передбачити кошти на реалізацію таких заходів.

З 01.01.2006 року на виконання зазначеного рішення зберігання, захоронення побутових та/або небезпечних відходів на полігоні ТПВ-2 Комунальним підприємством "Одескомунтранс"» не здійснювалося, окрім тих, які були законно розміщені на полігоні до наведеної дати.

У той же час, наведене рішення Виконавчого комітету не містить приписів щодо перезахоронення вже наявних на полігоні ТПВ-2 відходів. Відтак, відходи що законно були накопичені до 01.01.2006 року на полігоні ТПВ-2 зберігаються там на законних підставах, та відповідно місце зберігання таких відходів санкціоноване у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, твердження посадових осіб ДЕІ в Одеській області щодо накопичення відходів на полігоні ТПВ-2 після 01.01.2006 року є припущенням, оскільки не підтверджене належними і допустимими доказами відповідно до наступного.

З огляду на те, що діяльність з захоронення побутових відходів відповідно до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" є такою, що підлягає обов`язковому ліцензуванню, КП "Одескомунтранс" у 26 лютого 2019 року уклало (переуклало) договір надання послуг з прийому і захоронення відходів № 260219 із ТОВ "Союз", не здійснюючи самочинно захоронення відходів через відсутність відповідної ліцензії.

Згідно арк.3 Акту, зазначено, що перевіряючим особам надано наведений договір, акти виконаних робіт.

На арк.6 Акту зазначається, що при візуальному огляді звалища ТПВ-2 виявлено насипи ґрунту, будівельного сміття, великогабаритних відходів, з чого робиться висновок про захоронення побутових відходів підприємством. Такий висновок не відповідає дійсності, з огляду на упереджену оцінку залишкових слідів нещодавнього проведення на полігоні невідкладних заходів з ліквідації джерел займання.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.03.2005 року № 131 звалище твердих побутових відходів № 2 було закрите з 01.01.2006 року. Однак, до сьогодні уповноваженими органами місцевого самоврядування належним чином не була санкціонована процедура рекультивації порушених земель, не зважаючи на чисельні запити підприємства, внаслідок чого відходи, накопичені на території звалища за період його роботи, є вкрай пожежонебезпечними та час від часу самозаймаються (у тому числі по причині природного утворення біологічного газу, підпалів сторонніх осіб з низьким рівнем соціальної відповідальності та інших чинників).

Під час здійснення заходів з пожежогасіння, задля уникнення розповсюдження полум`я, деякі з пластів накопичених раніше відходів були порушені, а викапаний ґрунт, накопичені раніше будівельні, ремонтні та побутові відходи були використані для ізоляції та знешкодження джерел займання. Утім, не зважаючи на роз`яснення працівників підприємства щодо вищенаведеного, сліди пожежогасіння були помилково розцінені службовими особами ДЕІ у Одеській області як сліди захоронення.

Отже, діяльність працівників підприємства та службових осіб ДСНС не можна розглядати як таку, що підпадає під визначення «видалення відходів» та відповідно не є порушенням вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Як углядається з постанови № 000598, ОСОБА_1 , як керівник Комунального підприємства "Одескомунтранс" у відповідності до вимог ст.82-8 КУпАП допустив захоронення неперероблених (необроблених) побутових відходів.

За відомостями Єдиного державного реєстру та виходячи зі статутних напрямків діяльності КП "Одескомунтранс" основним видом діяльності підприємства є збирання та вивезення твердих побутових відходів на договірних засадах з підприємствами, організаціями та населенням Малиновського району м. Одеси.

Діяльність з захоронення побутових відходів відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є такою, що підлягає обов`язковому ліцензуванню, КП "Одескомунтранс" у 26 лютого 2019 року уклало (переуклало) договір надання послуг з прийому і захоронення відходів № 260219 із ТОВ Союз», не здійснюючи самочинно захоронення відходів через відсутність відповідної ліцензії.

На арк.3 Акту, зазначено, що перевіряючим особам надано зазначений договір, акти виконаних робіт.

На арк.6 Акту зазначається, що при візуальному огляді звалища ТПВ-2 виявлено насипи ґрунту, будівельного сміття, великогабаритних відходів, з чого робиться висновок про захоронення побутових відходів підприємством. Такий висновок не відповідає дійсності, з огляду на упереджену оцінку залишкових слідів нещодавнього проведення на полігоні невідкладних заходів з ліквідації джерел займання.

Як зазначив позивач, під час здійснення заходів з пожежогасіння, задля уникнення розповсюдження полум`я, деякі з пластів накопичених раніше відходів були порушені, а викапаний ґрунт, накопичені раніше будівельні, ремонтні та побутові відходи були використані для ізоляції та знешкодження джерел займання. Утім, не зважаючи на роз`яснення працівників підприємства щодо вищенаведеного, сліди пожежогасіння були помилково розцінені службовими особами державної екологічної інспекції у Одеській області як сліди захоронення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З постанови № 000532 вбачається, що ОСОБА_1 , як керівник Комунального підприємства "Одескомунтранс" у відповідності до вимог ст.82 КУпАП не забезпечив роздільне збирання відходів Комунальним підприємством "Одескомунтранс" як виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, посадові особи ДЕІ в Одеській області посилаються на ст.82 КУпАП, ст.42 та п.«т» ч.1 ст.17 Закону України "Про відходи".

Згідно до вимог ст.82 КУпАП, порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення тягне за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п."т" ч.1 ст.17 Закону України "Про відходи", суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Згідно до вимог ст.42 Закону України "Про відходи", особи, винні в порушенні законодавства про відходи, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільну чи кримінальну відповідальність за:

а) порушення встановленого порядку поводження з відходами, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини та економічних збитків;

б) самовільне розміщення чи видалення відходів;

в) порушення порядку ввезення в Україну, вивезення і транзиту через її територію відходів як вторинної сировини;

г) невиконання розпоряджень і приписів органів, що здійснюють державний контроль та нагляд за операціями поводження з відходами та за місцями їх видалення;

д) приховування, перекручення або відмову від надання повної та достовірної інформації за запитами посадових осіб і громадян та їх об`єднань стосовно безпеки творення відходів та поводження з ними, в тому числі про їх аварійні скиди та відповідні наслідки;

ж) порушення правил ведення первинного обліку та здійснення контролю за ітераціями поводження з відходами;

з) порушення строків подання і порядку звітності щодо утворення, використання, знешкодження та видалення відходів;

и) невиконання вимог щодо поводження з відходами (під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення та :схоронення), що призвело до негативних екологічних, санітарно-епідемічних наслідків або завдало матеріальної чи моральної шкоди;

і) здійснення операцій у сфері поводження з відходами без відповідного дозволу на проведення таких операцій, а також за порушення встановленого порядку подання декларації про відходи або за неподання такої декларації;

ї) порушення встановлених правил і режиму експлуатації установок і виробництв з оброблення та утилізації відходів, а також полігонів для зберігання чи захоронення промислових, побутових та інших відходів.

й) виробництво продукції з відходів чи з їх використанням без відповідної нормативно-технічної та технологічної документації, погодженої в установленому порядку;

к) недотримання умов ввезення відходів як вторинної сировини на територію України;

л) несвоєчасне внесення платежів за розміщення відходів;

м) порушення вимог безпечного перевезення небезпечних відходів;

н) порушення встановлених квот на ввезення в Україну відходів як вторинної сировини та строків їх перевезення.

З огляду на вищезазначене, вбачається що жодна з перелічених норм не встановлює ані обов`язку, ані відповідальності щодо нездійснення роздільного збирання відходів виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами.

Чинним законодавством не встановлено обов`язкової вимоги роздільного збирання побутових відходів особою-виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами. Колегія суддів вважає, що за відсутності визначених законодавчих вимог про роздільне збирання, притягнення до відповідальності за їх невиконання є незаконним через відсутність у діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

Отже, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Вимогами ст.35-1 Закону України "Про відходи" визначено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Роздільне збирання побутових відходів здійснюється їх власниками згідно з методикою роздільного збирання побутових відходів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Таким чином, законодавець покладає обов`язок забезпечити та здійснювати роздільне збирання побутових відходів їх власниками, а не виконавцями послуг поводження з побутовими відходами.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки встановлено відсутність складу правопорушення ОСОБА_1 , а тому спірні постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Запорожан Д.В. Кравченко К.В.