Справа № 159/5823/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12480/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року в справі № 159/5823/19 (головуючий суддя Панасюк С. Л., м. Ковель) за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про визнання протиправною та скасування постанови у справі порушення митних правил № 1977/20550/19 від 26 червня 2019 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Як на доводи апеляційної скарги зокрема посилається на те, що ним до митного оформлення пред`явлено виключно ті документи, що були йому передані, які не скасовані чи визнані недійсними, він діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості, що свідчить про відсутність в його діях прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Сторони будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились та явки представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що митне оформлення легкового автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова НОМЕР_1 , здійснене 06.09.2018, посадовою особою м/п «Ковель» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/024714, де декларантом (митним брокером) ТзОВ «Бразерс Плюс», м. Луцьк, вул. Рівненська, 76, була громадянка ОСОБА_2 за договором-дорученням з громадянином України ОСОБА_1 «Про надання послуг по декларуванню товарів» № 163 від 06.09.2018.

Згідно рахунку-фактури (Transporto Priemones Pirkimo-Pardavimo Sutartis) від 09.03.2018 № 10-00, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова номер кузова НОМЕР_1 був проданий громадянином Мінгат ОСОБА_3 в адресу фізичної особи - громадянина ОСОБА_1 за ціною 5000 Євро.

За митне оформлення даною транспортного засобу при його митній вартості у 190856,31 гривень було сплачено митних платежів в загальній сумі 88745,32 гривні.

01.04.2019 до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 25.03.2019 № 9846/7/99-99-20-02-01-17 надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова НОМЕР_1 за експортною митною декларацією MRN № 18LTLC0100EK0CBDC9 та рахунком-фактурою (Pirkimo-Pardavimo Sutartis) № 6776 від 23.08.2018 щодо купівлі-продажу даного транспортного засобу.

За результатами проведеного опрацювання зазначеного звернення митних органів Литовської Республіки та товаросупровідних документів до нього було встановлено, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова НОМЕР_1 був проданий компанією «UAB SANDRALITA», Dainavos, 3-24, Taurage, LT в адресу фізичної особи - громадянина ОСОБА_1 за ціною 8000 Євро, що за курсом НБУ станом на 06.09.2018, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/024714 становить 263250,08 гривень.

З огляду на різницю вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно литовської експортної митної декларації, відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС від 26.04.2019 №1278/03-70-19-02-25, за митне оформлення автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова номер кузова НОМЕР_1 при його митній вартості у 263250,08 гривень необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 111911,33 гривень, тобто різниця між платежами які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 23166,01 грн.

13.05.2019 головний державний інспектор відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС склав щодо позивача протокол про порушення митних правил № 1977/20500/19 за ознаками ст.485 МК України.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Бразерс Плюс» громадянку ОСОБА_2 , під час митного оформлення транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», модель «Е200 CDI», номер кузова НОМЕР_1 , за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/024714, вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 23166,01 грн., тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

26 червня 2019 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 1977/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 69498,03 гривні.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що наявний факт свідомого заявлення позивачем неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості даного транспортного засобу, та подання документів з такими відомостями з метою неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів в повній мірі доведено зібраними та дослідженими матеріалами справи, а відтак оскаржувана постанова є обґрунтованою.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Статтею 485 Митного кодексу України, встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Відповідно до частини 1 статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. (частини 5, 6 статті 264 МК України)

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

З матеріалів справи встановлено, що для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України позивач подав органам доходів і зборів України наступні документи: договір-купівлі продажу б/в автомобіля від 03.09.2018 (належно перекладений примірник ас. 24), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA205040/2018/024714, на підставі чого було проведено митне оформлення транспортного засобу за рівнем митної вартості, що відповідає в еквіваленті 5000 дол. США.

Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, зокрема, договору купівлі-продажу, відсутні, як і докази того, що позивач був обізнаний про оформлення експорту в країні-відправлення із зазначенням іншої (вищої) ціни вказаного автомобіля.

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил стали документи, надані митними органами Литовської Республіки, які містять невідповідності з документами, наданими позивачем для митного оформлення транспортного засобу на території України, щодо продавця і покупця, а також вартості транспортного засобу.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запитів компаніям, які фігурують відправниками товару у документах, наданих митними органами Литовської Республіки та документах, поданих до митного оформлення позивачем, не вжив заходів щодо встановлення особи і опитування ОСОБА_4 , який значиться покупцем автомобіля за документами, наданими митними органами Литовської Республіки, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами як джерело права, у справі Федорченко та Лозенко проти України зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у судовому рішенні за результатами розгляду справи обов`язково повинен бути дотриманий критерій переконливості, так як для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше, ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.

За таких обставин, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова у справі про порушення митних правил № 1977/20500/19 від 26.06.2019 винесена без дотримання законодавчих приписів та без врахування обставин у справі, оскільки відповідачем не доведено наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Суд першої інстанції не врахував вищевказаних обставин та дійшов помилкового висновку про відмову в позові.

Згідно з ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до п.3ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог шляхом скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1977/20500/19 від 26.06.2019р.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 листопада 2019 року в справі № 159/5823/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 1977/20500/19 від 26 червня 2019 року винесену відносно ОСОБА_1

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.