Справа № 818/578/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 р.Справа № 818/578/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Кравченко Є.Д., м. Суми) від 24.09.2019 року (повний текст рішення складений 07.10.2019 року) по справі № 818/578/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання протиправним та скасування пункту наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління національної поліції в Сумській області "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" від 15.03.2017 р. № 517 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділу поліції; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Лебединського відділу поліції з 16.03.2017 р.; допустити негайне виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді начальника Лебединського відділу поліції.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваний наказ не містить відомостей стосовно того, в чому ж полягає порушення позивачем норм чинного законодавства чи неналежне виконання службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, що стало підставою звільнення позивача з посади начальника Лебединського відділу поліції.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 по справі № 818/578/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, поновлення на посаді - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 15.05.2019 р. постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з вимогою - надати правову оцінку наказу з приводу звільнення позивача з займаної посади.

При новому розгляді справи рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі № 818/578/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень. Від позивач до суду надійшло клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності його представника.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на службі в ГУНП в Сумській області на посаді начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції (а.с. 64, т. 1).

У березні 2017 року на підставі наказу ГУНП в Сумській області від 04.02.2019 № 157 (а.с. 207, т. 1) було проведено службове розслідування за виявленими у роботі Лебединського ВП та УІПКП "102" ГУНП недоліками, про що складено відповідний висновок від 15.03.2017, який було затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М. (а.с. 7-13, т. 1).

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 12.01.2017 о 18.54 до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (далі - ЄО) за № 176 Лебединського ВП зареєстровано факт зникнення з магазину "Єрмоліно", розташованого за адресою: м. Лебедин, вул. Шевченка, 2Д, частини денної виручки, про який повідомила громадянка ОСОБА_2 , яка працює продавчинею зазначеного магазину. У подальшому подію доповнено інформацією про те, що близько 18.00 12.01.2017 до магазину "Єрмоліно" зайшов невідомий чоловік та відкрито заволодів грошовими коштами у сумі близько 3500 грн. За результатами розгляду матеріалів ЄО від 12.01.2017 № 176 того ж дня зазначену подію слідчим відділенням Лебединського ВП внесено до ЄРДР № 0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та невдовзі кваліфікацію зазначеного кримінального правопорушення змінено на ч. 2 ст. 186 КК України.

У ході вивчення якості реагування працівників поліції на вказане повідомлення, законності прийнятого рішення та проведеної бесіди із громадянкою ОСОБА_2 працівниками УОАЗОР ГУНП з`ясовано, що 12.01.2017 близько 18.00 зазначена громадянка знаходилася на своєму робочому місці в приміщенні магазину "Єрмоліно", в цей час до приміщення магазину забіг невідомий чоловік, який, погрожуючи ножем, почав вимагати віддати йому грошові кошти, та, заволодівши частиною виручки, швидко вибіг з приміщення.

Після цього громадянка ОСОБА_2 відразу здійснила дзвінок на телефон спецлінії "102" з метою повідомлення про скоєний злочин, проте під час бесіди з оператором зрозуміла, що він, знаходячись у м. Суми, не орієнтується у місцезнаходженні магазину та не може визначитися з тим, як потрібно діяти, поклала слухавку і одразу попрохала громадянку ОСОБА_3 , яка в цей час проходила повз приміщення магазину, збігати до сусідньої будівлі Лебединського відділення поліції та повідомити про злочин.

Зі слів потерпілої близько 18.20 на місце події прибула слідчо-оперативна група Лебединського ВП у складі слідчого слідчого відділення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , старшого оперуповноваженого СКП капітана поліції ОСОБА_5 , та старшого експерта-криміналіста слідчого відділення Лебединського ВП капітана поліції ОСОБА_6 . Також згідно інформації, зазначеної у колонці 5 журналу ЄО, та ІІПС "Армор" на місце події також виїжджав начальник Лебединського ВП підполковник поліції ОСОБА_1 та начальник сектору превенції Лебединського ВП майор поліції ОСОБА_7 .

Прибувши на місце події, члени СОГ Лебединського ВП вжили ряд первинних заходів, спрямованих на фіксування та встановлення обставин події.

У той же час, у порушення пунктів 2.8.1 та 2.8.2 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень (далі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 № 700, під час перебування на місці події ОСОБА_5 , виходячи з наявних матеріалів проведеної перевірки, узагалі не вжив заходів щодо встановлення та проведення опитування можливих свідків та очевидців вказаної події, відпрацювання можливого шляху відходу злочинця, не встановив наявність камер відеоспостереження біля місця вчинення злочину та на шляху ймовірного відходу злочинця.

У свою чергу ОСОБА_4 у порушення вимог пп. 2.6, 2.7.1 та 2.7.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 № 700, не вжив заходів щодо долучення до зібраних матеріалів ЄО фототаблиць з місця події, не забезпечив проведення огляду місцевості по маршруту відходу злочинця згідно схеми застосування службового собаки на предмет виявлення на вилучення речових доказів, які міг залишити правопорушник.

Разом з цим, ОСОБА_1 у порушення вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 № 940, не забезпечив дієвого контролю за роботою СОГ на місці події та належного реагування на вказане вище кримінальне правопорушення.

Крім цього, у ході службового розслідування встановлено, що про зазначене вище кримінальне правопорушення чергову частину Лебединського ВП громадянка ОСОБА_3 за проханням потерпілої особисто повідомила ще близько 18.15 год., з метою реагування на яке старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції № 2 Лебединського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , на місце події було негайно направлено СОГ. У той же час інформацію про вказану подію у порушення вимог п. 2 розділу II Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1377, ОСОБА_8 до журналу ЄО було внесено лише о 18.54 год., після того, як громадянка ОСОБА_2 особисто з письмовою заявою звернулася до Лебединського ВП з приводу вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, а не негайно як того вимагає Інструкція.

У ході проведення службового розслідування, також, встановлено, що під час опитування потерпілої спочатку у приміщенні магазину, а потім у адміністративній будівлі відділення поліції слідчий ОСОБА_4 після з`ясування факту погрози заявниці ножем безпідставно запропонував їй не вказувати про зазначені обставини, мотивуючи це тим, що відсутність у поясненні інформації про погрози зброєю ніяким чином не вплине на стан розкриття кримінального правопорушення. Як наслідок, потерпіла погодилася з аргументами ОСОБА_4 та підписала надані ним документи.

Крім того, вивченням розпочатого 12.01.2017 за даним фактом кримінального провадження № 0000022, встановлено, що надані 13.01.2017 у порядку ст. 40 КПК України доручення слідчого у зазначеному кримінальному провадженні працівниками оперативного підрозділу Лебединського ВП виконано формально та не у повному обсязі.

У зв`язку з цим, 15.03.2017 р. за результатами службового розслідування начальником Головного управління національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М. прийнято наказ "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" № 517, в пункті 1 якого зазначено про звільнення з посади начальника Лебединського ВП підполковника поліції ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1, 2, 8 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22 жовтня 2012р. № 940, що виразилося у безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу на громадянку ОСОБА_2 , насамперед у частині незабезпечення об`єктивного первинного збору матеріалів перевірки та достовірного відображення обставин події, що у свою чергу призвело до порушення вимог Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015р. № 1377, у частині несвоєчасної реєстрації до журналу ЄО повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення стосовно зазначеної громадянки, укритті від обліку факту вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 КК України, невжиття дієвих заходів щодо розкриття скоєного кримінального правопорушення "по гарячих слідах", неналежного виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню № 000022, порушення вимог статей 18 та 23 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 14-17, т. 1).

Також судовим розглядом встановлено, що 15.03.2017 р. ОСОБА_1 подав на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області рапорт, в якому просив призначити його на посаду заступника начальника ізолятора тимчасового тримання № 7 (м. Лебедин) Головного управління Національної поліції в Сумській області, звільнивши з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області (а.с. 65, т. 1).

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М. від 16.03.2017 р. прийнято наказ № 107/о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника ізолятора тимчасового тримання № 7 (м. Лебедин) Головного управління Національної поліції в Сумській області, звільнивши з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області (а.с. 68, т. 1).

Не погодившись з п. 1 наказу Головного управління національної поліції в Сумській області "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" від 15.03.2017 р. № 517 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділу поліції, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про їх необґрунтованість.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що спірний наказ не був реалізований, оскільки відсутній наказ по особовому складу про звільненні позивача із займаної посади, у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності, оскільки цей наказ має назву: "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних", тобто саме згідно цього наказу до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади. Вказав, що сам факт не видання наказу про звільнення із займаної посади не свідчить про його не виконання. Також зазначив, що ним при проведенні розслідування злочину, який стався 12.01.2017 р. було забезпечено проведення всіх слідчих дій та заходів, спрямованих на розкриття злочину у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2016 р. № 580-VIII, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про Національну поліції", поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук. Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом (частини друга - четверта статті 18 Закону України "Про Національну поліцію").

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, щодо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Згідно зі ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей є Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 р. № 1179.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (пункт 2 розділу I Правил етичної поведінки поліцейських).

Відповідно до пунктів 3 та 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України унормовано порядок накладання дисциплінарних стягнень.

За змістом вказаної статті, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні встановлений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230.

За приписами пункту 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ).

Судовим розглядом встановлено, що у березні 2017 року на підставі наказу ГУНП в Сумській області від 04.02.2019 р. № 157 (а.с. 207, т.1) було проведено службове розслідування за виявленими у роботі Лебединського ВП та УІПКП "102" ГУНП недоліками, про що складено відповідний висновок від 15.03.2017 р., який було затверджено начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнко М.М. (а.с. 7-13, т. 1).

Відповідно до п. 5.4 Інструкції № 230, якщо вину особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 № 940, не забезпечив дієвого контролю за роботою СОГ на місці події та належного реагування на вказане вище кримінальне правопорушення.

Зі змісту спірного наказу вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, вказано порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1, 2, 8 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, що виразилося у безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу на громадянку ОСОБА_2 , насамперед у частині незабезпечення об`єктивного первинного збору матеріалів перевірки та достовірного відображення обставин події, що у свою чергу призвело до порушення вимог Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 р. № 1377, у частині несвоєчасної реєстрації до журналу ЄО повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення стосовно зазначеної громадянки, укритті від обліку факту вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 КК України, невжиття дієвих заходів щодо розкриття скоєного кримінального правопорушення "по гарячих слідах", неналежного виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню № 000022, порушення вимог ст. ст. 18 та 23 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 14-17, т. 1).

Що стосується виявлених під час проведення службового розслідування порушень ст.ст. 1, 2, 8 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 р. № 1377, ст. ст. 18 та 23 Закону України "Про Національну поліцію", суд зазначає наступне.

Згідно із п. 4.1, пп. 4.2.1 п. 4.2 4.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Інструкція № 940), за організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до вищих ОВС та інших центральних органів виконавчої влади відповідають начальники ОВС, керівники органів досудового розслідування або особи, які виконують їх обов`язки.

З метою організації належного реагування на кримінальні правопорушення та інші події, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, забезпечення взаємодії з іншими правоохоронними органами та органами виконавчої влади, своєчасного інформування на місця подій обов`язково виїжджають начальники ГУМВС, УМВС, міськрайлінорганів, керівники органів досудових розслідувань або особи, які виконують їх обов`язки, - при отриманні повідомлень про вбивства, розбої, кримінальні правопорушення, учинені із застосуванням вогнепальної зброї чи вибухівки, кримінальні правопорушення та інші події, що можуть викликати суспільний резонанс.

Розділом ІІІ Положення про Лебединське відділення поліції Сумського районного відділу ГУНП в Сумській області, затвердженого наказом ГУНП в Сумській області від 15.12.2016 р. (далі - Положення) (а.с. 233, 234-239, т. 1) встановлено права та обов`язки начальника відділення.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Положення начальник відділення відповідно до законодавства забезпечує виконання завдань підпорядкованих структурних підрозділів відділення поліції щодо організації роботи із реагування на заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Згідно із п.п. 10, 11 Положення начальник відділення забезпечує належну організацію взаємодії слідчих та оперативних працівників під час попередження, виявлення й розслідування кримінальних правопорушень. Особисто виїжджає на місце події при отриманні повідомлень про вбивства, розбої, кримінальні правопорушення, учинені із застосуванням вогнепальної зброї чи вибухівки, кримінальні правопорушення та інші події, що можуть викликати суспільний резонанс. Здійснює особисте керівництво комплексом першочергових заходів та невідкладних слідчих дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та з`ясування всіх обставин події.

Судовим розглядом встановлено, що згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих під час проведення службового розслідування (а.с. 55, т. 1), відомості про подію в магазині "Єрмоліно" були внесені до ЄРДР 12.01.2017 р. о 20 год. 20 хв. за № 0000023. Попередня правова кваліфікація - ч. 1 ст. 186 КК України, а 13.01.2017 р. це правопорушення було перекваліфіковане на ч. 2 ст. 186 КК України. Досудове розслідування доручено групі слідчих СВ Лебединського ВП ГУНП в Сумській області. Після отримання додаткової інформації це кримінальне правопорушення було перекваліфіковане на розбій, тобто ст. 187 ч. 3 КК України.

Під час опитування потерпілої ОСОБА_2 спочатку у приміщенні магазину, а потім у адміністративній будівлі відділення поліції слідчий ОСОБА_4 після з`ясування факту погрози заявниці ножем безпідставно запропонував їй не вказувати про зазначені обставини, мотивуючи це тим, що відсутність у поясненні інформації про погрози зброєю ніяким чином не вплине на стан розкриття кримінального правопорушення. Як наслідок, потерпіла погодилася з аргументами ОСОБА_4 та підписала надані ним документи.

З наведеного можна зробити висновок, що слідчий СВ Лебединського ВП Циханський Р.О., який є членом особового складу, що підпорядкований ОСОБА_1 , не об`єктивно відібрав пояснення від потерпілої та недостовірного відобразив обставини події, що вплинуло на кваліфікацію скоєного злочину. Як наслідок, начальник Лебединського ВП ОСОБА_1 , належним чином не проконтролював дії підлеглого, що призвело до неправильної кваліфікації правопорушення та призвело до негативних наслідків, а саме: особа правопорушника не була встановлена, злочин не був розкритий.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач дійшов правомірного висновку про порушення позивачем вимог п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, що проявилось у безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу у частині незабезпечення об`єктивного первинного збору матеріалів перевірки та достовірного відображення обставин події.

Щодо посилання апелянта на те, що ним було проведено телефонну розмову зі слідчим ОСОБА_4 , який повідомив, що на місці події він одразу почав допитувати заявницю, про що був складний протокол, тобто ним вчинялася слідча дія, то вказана обставина не спростовує факту прояву безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу, оскільки згідно пояснень самої заявниці, слідчий ОСОБА_4 , після з`ясування факту погрози ножем, безпідставно запропонував їй не вказувати про зазначені обставини, мотивуючи це тим, що відсутність у поясненні інформації про погрози зброєю ніяким чином не вплине на стан розкриття кримінального правопорушення, тобто позивачем не забезпечено контроль за достовірністю об`єктивного відображення обставин події.

Що стосується висновків службового розслідування в частині наявності у діях ОСОБА_1 безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу у частині невжиття дієвих заходів щодо розкриття скоєного кримінального правопорушення "по гарячих слідах" колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.6 Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ у попередженні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень, затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 р. № 700, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 700) після прибуття на місце події члени СОГ та інші задіяні працівники органу внутрішніх справ, а також відповідні співробітники оперативного підрозділу, дільничний інспектор міліції з`ясовують обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлюють свідків, прикмети осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та ймовірні шляхи їх відходу. У разі необхідності вживають заходів для переслідування транспортних засобів, якими заволоділи особи, що вчинили кримінальне правопорушення, або тих, що використовувалися при його вчиненні. Беруть участь у розшуку та затриманні осіб, які підозрюються в учиненні цих кримінальних правопорушень.

Згідно із пп. пп. 2.7.1, 2.7.2 п. 2.7 Інструкції № 700 слідчий керує діями членів СОГ та несе персональну відповідальність за якість проведення огляду місця події. Разом з членами групи, залученими спеціалістами, запрошеними потерпілим, свідками та іншими учасниками кримінального провадження проводить огляд місця події, у ході якого в установленому КПК України порядку фіксує відомості щодо обставин учинення кримінального правопорушення, вилучає речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, та речі, вилучені з обігу, у тому числі матеріальні об`єкти, придатні для з`ясування обставин, що підлягають доказуванню. Забезпечує їх належне зберігання для подальшого направлення для проведення експертного дослідження.

Відповідно до пп. пп. 2.8.1, 2.8.2 п. 2.8 Інструкції № 700 співробітник оперативного підрозділу здійснює поквартирний чи подвірний обхід з метою виявлення свідків учиненого кримінального правопорушення, збирання відомостей, що можуть бути використані як докази. Установлює час, місце і обставини вчинення кримінального правопорушення; кількість причетних до його вчинення осіб, їх прикмети; наявність у них зброї, транспортних засобів, слідів на одязі чи тілі, які могли залишитися через опір потерпілих або при подоланні перешкод; індивідуальні ознаки викрадених речей; напрямок, в якому вони зникли, інші відомості, необхідні для встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Використовує наявні джерела оперативної інформації з метою розкриття кримінального правопорушення.

Як було встановлено судом першої інстанції, в порушення пп. пп. 2.8.1 та 2.8.2 Інструкції № 700, під час перебування на місці події ОСОБА_5 не вжив заходів щодо встановлення та проведення опитування можливих свідків та очевидців вказаної події, відпрацювання можливого шляху відходу злочинця, не встановив наявність камер відеоспостереження біля місця вчинення злочину та на шляху ймовірного відходу злочинця. ОСОБА_4 у порушення вимог пп. 2.6, 2.7.1 та 2.7.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 14.08.2012 р. № 700, не вжив заходів щодо долучення до зібраних матеріалів ЄО фототаблиць з місця події, не забезпечив проведення огляду місцевості по маршруту відходу злочинця згідно схеми застосування службового собаки на предмет виявлення на вилучення речових доказів, які міг залишити правопорушник.

На підставі цього, судом першої інстанції зроблений висновок, що члени СОГ Лебединського ВП, підпорядковані позивачу, не вжили усіх необхідних передбачених законодавством заходів, спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, розкриття кримінального правопорушення "по гарячих слідах" та як наслідок, начальник Лебединського ВП ОСОБА_1 , який особисто виїжджав на місце події, належним чином не організував роботу своїх підлеглих, не проконтролював їх дії, що призвело до негативних наслідків, які проявилися у тому, що вказаний злочин не був розкритий.

Наведене, на думку суду, свідчить про наявність факту безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу у частині невжиття дієвих заходів щодо розкриття скоєного кримінального правопорушення "по гарячих слідах", що в свою чергу, також є порушенням позивачем п. 4.2 Інструкції № 940.

Інші обставини, встановлені у висновку службового розслідування не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді першої інстанції, але оскільки рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржувалося, а в апеляційній скарзі позивача доводів щодо цих обставин не наведено, судом апеляційної інстанції цим обставинам оцінка не надається, оскільки справа розглядається з урахуванням приписів ст. 308 КАС України.

Разом з тим, оскільки відповідачем доведено наявність порушень п. 4.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 р. № 940, які виявилися у безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу у частині незабезпечення об`єктивного первинного збору матеріалів перевірки та достовірного відображення обставин події та факту безконтрольності за діяльністю підпорядкованого особового складу під час реагування на повідомлення про вчинення розбійного нападу у частині невжиття дієвих заходів щодо розкриття скоєного кримінального правопорушення "по гарячих слідах", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що п. 1 наказу Головного управління національної поліції в Сумській області "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" від 15.03.2017 р. № 517 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділу поліції, є обґрунтованим.

При цьому, при прийнятті цього наказу відповідачем враховувалася і та обставина, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Судовим розглядом встановлено, що на час прийняття спірного наказу ОСОБА_1 мав два не знятих дисциплінарних стягнення: сувора догана та попередження про неповну посадову відповідність, що підтверджується послужним списком позивача (а.с. 9, т. 2), а тому суд вважає, що до позивача було правомірно застосовано наступне за суворістю дисциплінарне стягнення - звільнення з посади. Крім того, при прийнятті оскаржуваного наказу, ГУНП в Сумській області врахувало негативні наслідки дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , а саме не розкриття злочину, що завдало шкоди суспільним інтересам, безпеці життя і здоров`я громадян.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, були достатніми підставами для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, а тому п. 1 наказу Головного управління національної поліції в Сумській області "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" від 15.03.2017 р. № 517 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділу поліції, є обґрунтованим.

Що стосується вимоги позивача про поновлення його на посаді, суд зазначає, що дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Разом з тим, спірний наказ не був виконаний, оскільки в матеріалах справи відсутній наказ ГУНП в Сумській області по особовому складу про звільнення позивача із займаної посади у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такий наказ по особовому складу не видавався, оскільки наказом ГУНП в Сумській області від 16.03.2017 р. № 107о/с відповідно до п. 3 (за ініціативою поліцейського) ч. 1 ст. 65 Закону України „Про Національну поліцію" підполковника поліції ОСОБА_1 . (0099830) призначено заступником начальника ізолятора тимчасового тримання № 7 (м. Лебедин) Головного управління Національної поліції, шляхом звільнення його з посади начальника Лебединського відділення поліції Сумського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції. Підставою для видання цього наказу слугував рапорт ОСОБА_1 від 15.03.2017 р., подання начальника відділу організації діяльності ізоляторів тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в Сумській області від 15.03.2017 р.

Відповідно до п. 3, ч. 1, ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський, зокрема за ініціативою поліцейського, або як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи те, що в межах цих правовідносин позивача переведено на нижчу посаду, шляхом звільнення з попередньо займаної, за його ініціативою, про що свідчить особисто поданий ним рапорт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для звільнення з посади був особистий рапорт ОСОБА_1 , а не реалізація спірного наказу від 15.03.2017 р. № 517.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем належним чином доведено правомірність наказу Головного управління національної поліції в Сумській області "Про результати проведеного службового розслідування та покарання винних" від 15.03.2017 р. № 517 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Лебединського відділу поліції, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі № 818/578/17 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі № 818/578/17 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 року по справі № 818/578/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 16.12.2019 року