Справа № 200/13255/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р. Справа№200/13255/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд визнати протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії, зобов`язання призначити та виплатити пенсію за віком на підставі п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; призначити та виплатити недоотриману пенсію за період від дня звернення за призначенням пенсії до прийняття рішення по справі.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 46 від 21.06.2019 йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, з підстав оформлення трудової книжки із порушенням порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях та неможливості здійснити перевірку пільгового стажу роботи позивача за період його роботи на підприємствах, що знаходяться на непідконтрольних українській владі територіях Донецької області.

В обґрунтування протиправності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах позивач зазначив наступне. Належність йому трудової книжки, недоліки якої були виявлені відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії, встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі 219/7771/19 від 01.10.2019, що набрало законної сили. Посилаючись на приписи ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач зауважив, що відомостей його трудової книжки достатньо для врахування наведених в ній періодів роботи у складі стажу. Згідно викладеного в позові в період з 25.06.1990 по 29.09.2001 та з 29.01.2002 по 15.05.2002 позивач працював у ВП «Шахта Заря» ДП «Торезантрацит» та ВП «Шахта Заря» ДП «Сніжнеантрацит» на посадах, що передбачені Списком № 1, зайнятість на яких надає праов на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Проведення атестації робочих місць позивача за умовами праці підтверджено наказами про атестацію робочих місць ВП «Шахта Заря» ДП «Торезантрацит» № 9 від 26.01.1995 та ВО «Шахта Заря» ДП «Сніжнеантрацит» № 179 від 11.02.2000 та уточнюючою довідкою ВП «Шахта Заря» ДП «Торезантрацит» № 01-19-27/3120 від 10.12.2018, що не були враховані відповідачем під час розгляду заяви про призначення пенсії.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, в наданому до суду відзиві на позов просив в їх задоволенні відмовити. Незгоду із позовом обґрунтував тим, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність передбаченого законом страхового та пільгового стажу роботи. Відповідно до наданих позивачем документів та отриманих даних з реєстру застрахованих осіб по РНКОПП страховий стаж роботи позивача становить 19 років 11 місяців 12 днів, з яких до пільгового стажу роботи включено періоди роботи позивача з 01.01.1999 по 28.09.2001, з 01.01.2002 по 15.04.2002, - 3роки 0 місяців 13 днів.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що позивач набуде право на пенсію або за умови наявності пільгового стажу роботи не менше ніж 10 років, підтвердженого первинними документами, та страхового стажу роботи не менше ніж 22 роки 6 місяців або після досягнення 57 років та за наявності страхового стажу не менше 24 років 6 місяців. З метою набуття необхідного страхового стажу позивач має право укласти договір на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Відповідач зауважив, що під час прийняття рішення він діяв у межах наявних повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.11.2019 відстрочено сплату судового збору та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1419- від 17.04.2019 фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

18.04.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 46 від 21.06.2019 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав відсутності страхового та пільгового стажу, передбаченого законодавством. Згідно зазначеного рішення для призначення пенсії заявником надано трудову книжку від 21.07.1986 року, на титульній сторінці якої зазначено неповну дату народження позивача, відсутня печатка підприємства, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993, період трудового стажу з 22.07.1986 по 10.09.1986, з 15.09.1986 по 19.05.1987, з 25.06.1990 по 31.12.1998 не підтверджено окремими довідками про стаж. Враховуючи наведене до страхового стажу не враховано стаж роботи позивача з 22.07.1986 по 10.09.1986, з 15.09.1986 по 19.05.1987, 25.06.1990 по 31.12.1998. Згідно наданих позивачем документів та відомостей реєстру застрахованих осіб страховий стаж роботи позивача становить 19 років 11 місяців 12 днів, з яких до пільгового стажу роботи на підставі відомостей про застрахованих осіб враховано періоди роботи позивача за списком 1 з 01.01.1999 по 28.09.2001, з 01.01.2002 по 15.04.2002 , що становить в сукупності 3 роки 0 місяців 13 днів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 1 статті 114 Закону України № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. (абзац перший пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058).

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи (абзаци 3, 4 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058).

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно з пунктами 4.1, 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і т. п.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документа про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Порядок внесення записів про трудову діяльність особи у відомостях про роботу регламентований пунктами 2.13- 2.14. Інструкції № 162.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій. Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що мають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів спір, що виник між сторонами, стосується правомірності визначення відповідачем страхового та пільгового стажу роботи позивача під час вирішення питання про призначення пенсії та обґрунтованості висновків щодо відсутності підстав для призначення пенсії позивачу на момент його звернення.

Згідно положень Закону 1058 та Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом підтверджуючим пільговий стаж є трудова книжка.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 21.07.1986, копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких зауважень стосовно записів трудової книжки відповідачем у відзиві не зазначено.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки вбачається, що на першому (титульному) аркуші трудової книжки відсутні повна дата народження позивача (зазначено лише рік народження) та печатка підприємства на підписі особи, відповідальної за видачу трудової книжки. Згідно відзиву відповідача, під час призначення пенсії до складу страхового стажу позивача не враховувалися відомості про роботу, що зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 , оскільки були виявлені порушення вимог Порядку ведення трудових книжок працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, а саме: на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка. Страховий стаж позивача обчислювався на підставі відомостей системи персоніфікованого обліку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1028 від 09.12.2015.

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на невідповідність відомостей про особу трудової книжки позивача вимогам п. 2.12 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, оскільки на час заповнення належної позивачці трудової книжки НОМЕР_2 була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство - роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виявлені відповідачем недоліки оформлення трудової книжки - не зазначення повної дати народження та відсутність печатки на підписі особи, відповідальної за заповнення трудової книжки не можуть вважатися достатньою підставою неврахування її відомостей при обчисленні стажу роботи, оскільки внесення записів до відомостей про особу до трудової книжки не здійснювалось позивачем.

Положеннями Закону 1058-ІУ підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового та пільгового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах у певний період, у випадку визначення пільгового стажу роботи ще проведення атестації робочих місць за умовами праці, а не правильність оформлення трудової книжки. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Відповідний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Крім цього факт належності позивачу трудової книжки НОМЕР_2 , виданої 21.07.1986 Комбінатом побутового обслуговування населення м. Сніжне Донецької області встановлений рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі 219/7771/19 від 01.10.2019, що набрало законної сили 01.11.2019.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про неврахування у складі пільгового стажу періодів роботи, що не визначені пільговими довідками, оскільки Порядком № 637 визначено врахування пільгового стажу на підставі довідок, уточнюючих пільговий характер роботи у разі недостатності відомостей про роботу особи на посадах, що надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах , що зазначені в трудовій книжці. Як встановлено судом питання про достатність зазначених в трудовій книжці відомостей для обчислення пільгового стажу роботи позивача не вирішувалося відповідачем під час розгляду заяви позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що неврахування відповідачем під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії відомостей про роботу трудової книжки НОМЕР_2 носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства, що свідчить про те, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії задоволенню не підлягають, оскільки безпосередньо дії відповідача не мали впливу на права позивача. Оскільки відмову в призначенні пенсії оформлено у рішенні відповідача № 46 від 21.06.2019, саме ним порушено право позивача на призначення пенсії за віком. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 46 від 21.06.2019 про відмову в призначенні пенсії відповідачу та зобов`язати повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком із врахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні.

Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком, призначити та виплатити недоотриману пенсію за період від дня звернення із заявою до дня винесення рішення суду є передчасними, оскільки при первинному розгляді заяви відповідачем не враховувалися відомості трудової книжки, що й стало підставою невірного визначення страхового та пільгового стажу роботи позивача. Отже, наведені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи.

Оскільки ухвалою від 19.11.2019 за клопотанням позивача йому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, судовий збір за немайнові позовні вимоги в розмірі 768,40 грн., підлягає присудженню на користь Державного бюджету з бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, буд. 13, ) про визнати протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного Управління пенсійного фонду України Донецької області № 46 від 21.06.2019 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 18.04.2019 з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик