Справа № 200/9312/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №200/9312/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з`явився

відповідач: Винник О.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Бабаш Г.П.) від 15 жовтня 2019 року у справі № 200/9312/19-а (дата складання повного тексту рішення 16 жовтня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання протиправними дії щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви від 18.03.2019 року; зобов`язання призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до заяви позивача від 18.03.2019 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що її донька ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Донецьк, має статус внутрішньо переміщеної особи. На час звернення 27.05.2019 року доньці було 19 років та вона на цей час вже отримувала щомісячну адресну грошову допомогу на покриття витрат, у складі родини. Коли доньці виповнилося 18 років, вона самостійно звернулась до відповідача із письмовою заявою про призначення щомісячної адресної грошової допомоги, як окрема особа, яка не входить до складу сім`ї. Зазначення цієї інформації про виключення зі складу родини доньку була здійснена за неправомірною вказівкою відповідача. На час подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги, донька не входила до складу родини та отримувала самостійно на себе щомісячні грошові виплати. Позивач також зазначила, що враховуючи той факт, що вона не обізнана в галузі права та їй належним чином не було роз`яснено правомірність вчинених відповідачем дій, вона виконала всі вимоги та здійснила окремий напис на заяві про виключення зі складу родини доньку ОСОБА_2 . Судом не прийнято до уваги, що разом із адміністративним позовом в додатках було надано, також «повідомлення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання». Підставою на яку посилається відповідач є п.7 постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні 2 місяці зменшується на 50%, а на наступний період припиняється.

Позивач, у судове засідання не прибув, хоча вони був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 05.10.2015 року позивач взятий на облік Управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № від 12.06.2018 року.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду від 25.10.2017 року по справі №243/8035/17, яка набрала законної сили 07.11.2017 року, визнано незаконною та протиправною бездіяльність УСЗН Слов`янської міської ради. Відповідно зазначеної постанови позивачу призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам та зобов`язано УСЗН Слов`янської міської ради здійснити перерахунок призначеної на сім`ю допомоги та виплатити щомісячну адресну допомогу на заяву позивача з 10.04.2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.11.2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року по справі №0540/8113/18-а, позовні вимоги задоволено, скасовано рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 21 жовтня 2017 року та 26 грудня 2017 року в частині не включення до розрахунку відповідно до постанови КМУ №212 від 31.03.2015 року ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період, що зазначений у вказаних рішеннях, тобто з 11 жовтня 2017 року по 10 квітня 2018 року; зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради здійснити перерахунок та виплату призначеної на сім`ю адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 11 жовтня 2017 року, враховуючи раніше призначену адресну допомогу за період з 11 жовтня 2017 року по 10 квітня 2018 року з урахуванням висновків суду.

Позивач 18.03.2019р. звернулась до відповідача із заявою про надання письмової відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги з 11.04.2018 року.

Відповідач листом від 01.04.2019 року №3-0443-21-6-2 повідомив позивача про те, що позивачеві призначалась грошова допомога з 07.10.2015 року по 06.04.2016 року, в зазначений період позивач не працевлаштувалась, у зв`язку із цим призначити допомогу у подальшому не має підстав. Згідно особистої заяви від 11.10.2017 року родині позивача призначено грошову допомогу з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року в розмірі 442,00 грн. в розрахунку на місяць. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року відповідачем здійснено перерахунок допомоги родині позивача за період з 11.10.2017 року по 10.04.2018 року у розмірі 884,00 грн щомісячно в розрахунку на сім`ю. Виплату допомоги включену у відомість квітня 2019 року. Відповідно до п.2 Порядку допомога призначається з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

На особистому прийомі в Управлінні 11.04.2018 року позивачу було надано роз`яснення порядку та умов призначення допомоги з урахуванням пункту 7 Порядку. Донці позивача ОСОБА_2 запропоновано особисто звернутись з заявою для призначення грошової допомоги вперше до АТ «Державний ощадний банк України». Заява про призначення грошової допомоги на проживання у період з 11.04.2018 року по теперішній час позивачем до відповідача на надавалась.

Відповідно повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 23.05.2019 року позивачеві відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання відповідно п. 7 постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року.

Рішенням від 27.05.2019р. відповідачем відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання на підставі заяви від 27.05.2019р.

Згідно з довідками № 45 від 11.03.2019 року та № 93 від 24.05.2019 року, виданими Загальноосвітньою школою I-III ст. № 6 Слов`янської міської ради, позивач працює в установі медичною сестрою з 15.08.2017 року.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Призначення щомісячної адресної допомоги переміщеним особам визначається Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (в редакції, чинної у спірний період) (далі Порядок №505).

Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

За приписами п.3 Порядку №505 для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадках, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Тобто, Порядок №505 визначає звернення особи для призначення грошової допомоги з заявою кожні шість місяців. При цьому, така заява подається за призначенням допомоги, а не за минулі періоди.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача з заявою від 18.03.2019р., в якій просив надати йому письмову відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги з 11.04.2018 року зазначивши періоди, які йому фактично не виплачені.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що вказана заява не є заявою в розумінні п. 3 Порядку№505, який визначає умови звернення для призначення грошової допомоги.

Докази звернення до відповідача із відповідною заявою щодо призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк з 11.04.2018р. позивач не надав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року у позивача були витребувані пояснення та докази щодо його звернення до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги.

На виконання наведеної ухвали позивачем були надані письмові пояснення у яких зазначила про те, що в квітні 2018 року вона неодноразово приходила до відповідача та просила прийняти заяву про призначення щомісячної адресної грошової допомоги та необхідні для цього документи. Однак, відповідач відмовив позивачу в прийнятті документів, мотивуючи це тим, що все одно буде відмовлено в призначенні адресної допомоги. В 2019 році, коли позивач останній раз зверталась до відповідача з відповідною заявою і останні їй знову відмовили, в телефонному режимі юристи БФ «Право на захист» роз`яснили працівникам відповідача, що відмова в прийнятті заяви є незаконною та такою, що порушують її права на звернення з даною заявою. Тільки після цього, відповідач прийняв її заяву.

Проте, належних доказів щодо звернення до відповідача з відповідною заявою позивачем не надано.

В матеріалах справи міститься тільки заява позивача від 27.05.2019р., за наслідками розгляду якої відповідачем було прийнято рішення від 27.05.2019р. про відмову у наданні допомоги.

Враховуючи, що звертаючись до суду позивач просила призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг саме відповідно до заяви від 18.03.2019р., колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні позову.

Посилання позивача на повідомлення від 23.05.2019 року, яким його повідомлено про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання відповідно п. 7 постанови КМУ №505 від 01.10.2014 року, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки це повідомлення було складено відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача від 27.05.2019р., яка не є предметом розгляду у цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 200/9312/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 200/9312/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 17 грудня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 18 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 17 грудня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

М.Г. Сухарьок