Справа № 420/4119/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4119/19
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 , представника апелянта Сидоренка Володимира Вікторовича та представника відповідача - Алексєєнко Раїси Ігорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1266 від 06 червня 2019 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що під час його перебування у відпустці до 03 березня 2019 року посадові особи БПСПОП «ШТОРМ» повідомили про його ротацію до зони ООС, на що позивач повідомив про неможливість поїхати у ротацію у зв`язку зі станом здоров`я. 13 березня 2019 року позивач прибув на роботу близько 12:00 год. та 14 березня 2019 року написав рапорт про причини відсутності на роботі в період з 04 березня 2019 року по 12 березня 2019 року, до якого прикріпив оригінал довідки про лікування. В подальшому, у зв`язку з поганим самопочуттям, позивач 19 березня 2019 року звернувся до лікувального закладу, де відкрили лікарняний лист з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року. Після закінчення лікування на роботі надав рапорт про причини відсутності на робочому місці, до якого прикріпив оригінал лікарняного листка. Наказом ГУНП в Одеській області №1266 від 06 червня 2019 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді неповної службової відповідності. Враховуючи подання до відділу кадрового забезпечення усіх необхідних довідок щодо перебування на лікарняному, затвердження висновку службового розслідування без письмових пояснень позивача, накладення стягнення за межами місячного строку, позивач вважає наказ ГУНП в Одеській області №1266 від 06 червня 2019 року протиправним та незаконним.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року було відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ України з серпня 2008 року, в Національній поліції України з листопада 2015 року та з 15 листопада 2018 року працює на посаді інспектора взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області.

В період з 28 січня 2019 року по 03 березня 2019 року позивач перебував у відпустці, та після її закінчення 04 березня 2019 року на службу не вийшов.

13 березня 2019 року ОСОБА_1 був відсутній на службі до 15:20. Причини відсутності керівництву не повідомив.

14 березня 2019 року ОСОБА_1 вийшов на службу та подав рапорт на ім`я командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області підполковника Будзар А.М., у якому повідомив, що причиною відсутності на робочому місці у період з 04 березня 2019 року по 11 березня 2019 року було перебування на лікуванні (т.1 а.с.118), на підтвердження чого додав довідки №16 та №86 КНП «Болградська ЦРБ» (т.1 а.с.11, 12, 114).

У період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року позивач знов не виходив на службу, про що відповідачем складалися акти невиходу на службу (т.1 а.с.123, 127-128, 130, 137-140, 145, 150-151 156-162).

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 вийшов на службу та подав рапорти на ім`я командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області підполковника Будзар А.М. та начальника ГУ НП в Одеській області Головіна Д.В. про причини відсутності в період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року, до яких додав довідку КУ «МКЛ №11» (т.1 а.с.173-175).

На підставі доповідної записки командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області підполковника поліції Будзара А.М. від 23 березня 2019 року про виявлені факти порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , а саме безпідставного невиходу на службу та ігнорування вказівок та наказів керівництва (т.1 а.с.78-80), наказом ГУ НП в Одеській області №806 від 28 квітня 2019 року було призначено проведення службового розслідування (т.1 а.с.77)

26 квітня 2019 року посадовими особами відповідача складено акт про відмову надання письмових пояснень ОСОБА_1 щодо порушення ним службової дисципліни, невиходу тривалий час на службу та порушення правил етичної поведінки (т.1 а.с.206).

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 08 травня 2019 року складено висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області капітаном поліції Кіхай Д.Д., який 08 травня 2019 року затверджено начальником ГУ НП в Одеській області генералом поліції третього рангу Бех О.В. (т. 1 а.с. 208-221).

Згідно вказаного висновку, в ході службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, вимог п.4, 6, 13, ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, п.1, 2, ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2019 року №1179, п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 4.1, 4.3 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП Одеської області, затверджених наказом ГУ НП в Одеській області від 29 жовтня 2018 року №3705.

06 червня 2019 року відповідачем виданий наказ №1266 про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді неповної службової відповідності (т.1 а.с.222-230). З вказаним наказом позивач був ознайомлений 07 червня 2019 року, що підтверджується відповідним записом з підписом позивача на самому наказі. Крім того, як вбачається з супровідного листа №9/4643 від 27 червня 2019 року, копія наказу №1266 від 06 червня 2019 року була направлена на адресу позивача та отримана ним 04 липня 2019 року (т.1 а.с.231).

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що довідки, надані позивачем, лише підтверджують факт звернення позивача до медичного закладу, тому відсутність позивача на робочому місці протягом робочого дня за станом здоров`я та перебування на лікуванні повинно підтверджуватися листком непрацездатності, а не довідками. Саме листок непрацездатності за даних обставин є єдиним офіційним документом, що підтверджує тимчасову непрацездатність, та право особи не виходити на службу. Разом з тим, позивачем листки працездатності не отримувалися та відповідно не подавалися до відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з пунктом 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень, визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом пункту 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією 08 травня 2019 року складено висновок службового розслідування, проведеного за фактом порушення службової дисципліни інспектором взводу №1 роти №2 БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області капітаном поліції Кіхай Д.Д., який 08 травня 2019 року затверджено Начальником ГУ НП в Одеській області генералом поліції третього рангу Бех О.В. (т. 1 а.с. 208-221).

Згідно вказаного висновку, в ході службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, порушення вимог п.4,6, 13, ч.1 ст.1 Дисциплінарного статут Національної поліції, п.1,2, ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2019 року №1179, п.п2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 4.1, 4.3 Правил внутрішнього службового розпорядку ГУ НП Одеської області затверджених наказом ГУ НП в Одеській області від 29 жовтня 2018 року №3705.

Таким чином колегія суддів вбачає, що службове розслідування було проведено у період з 28 квітня 2019 року по 08 травня 2019 року, тобто у межах строків визначених Дисциплінарним статутом .

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, 26 квітня 2019 року посадовими особами відповідача складено акт про відмову надання письмових пояснень ОСОБА_1 щодо порушення ним службової дисципліни, невиходу тривалий час на службу та порушення правил етичної поведінки, однак зазначивши, що з даного приводу подав відповідний рапорт та надав довідку(т.1 а.с.206).

Статтею 21 Дисциплінарного статуту встановлено строк застосування дисциплінарних стягнень. Дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. При цьому, у разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

З огляду на зазначене, саме 08 травня 2019 року, тобто день затвердження висновку службового розслідування, є днем виявлення вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, а тому відповідний наказ №1266 про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий 06 червня 2019 року, тобто у межах встановленого місячного строку.

Поряд з тим, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що події відбувалися в період з 12 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року, а службове розслідування закінчилося 06 червня 2019 року, що датоване наказом ГУНП в Одеській області №1266, тобто з пропущенням строку в один календарний місяць.

Однак, з огляду на вказане, колегія суддів вважає помилковим твердження позивача, що дисциплінарне стягнення накладено за межами місячного строку.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було допущено порушення процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно відсутності позивача на робочому місці у період з 04 березня 2019 року по 11 березня 2019 року ним зазначено перебування на лікуванні (т.1 а.с.118), на підтвердження чого від надав довідки №16 та №86 КНП «Болградська ЦРБ» (т.1 а.с.11, 12, 114).

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 № 455.

Відповідно до пункту 2.22 вказаної Інструкції тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 1.9. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору громадянином лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи, документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються при наявності заяви-клопотання громадянина, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, засвідченої його підписом та печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Суд вважає, що надані позивачем довідки не можуть бути належним доказом на підтвердження тимчасової непрацездатності, оскільки згідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність, забороняється.

Вказаний правовий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 червня 2019 року по справі №805/1816/17-а.

Також колегія суддів критично ставиться до довідки КНП «Болградська ЦРЛ» від 13 березня 2019 року №410/11 у якій зазначено, що позивач 12 березня 2019 року звернувся до лікаря-хірурга за амбулаторною допомогою та відмовився від видачі довідки.

Відмова позивача від отримання належного документа про тимчасову непрацездатність свідчить про безпідставну відсутність на робочому місці.

Крім того, позивачем не надано жодних документів, що засвідчують поважність причин відсутності у місці несення служби 13 березня 2019 року до 15:20.

Стосовно відсутності позивача на службі в період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року колегія суддів зазначає наступне.

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 вийшов на службу та подав рапорти на ім`я командира БПСПОП «Шторм» ГУ НП в Одеській області підполковника Будзар А.М. та начальника ГУ НП в Одеській області Головіна Д.В. про причини відсутності в період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року, до яких додав довідку КУ «МКЛ №11» м. Одеса (т.1 а.с.173-175).

Відповідно до вказаної довідки позивач перебував на амбулаторному лікуванні у період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року.

Разом з тим, надана позивачем довідка не містить печатки лікувального закладу та печатки лікаря (т.1 а.с. 175).

Також, під час проведення службового розслідування відповідачем направлено запит до КУ «МКЛ №11» м. Одеси та відповідно до довідки вказаного закладу від 10 травня 2019 року №01-83/763 по книгам реєстрації звернення громадян у період з 01 січня 2019 року по 03 травня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться (т.1 а.с. 222).

Враховуючи зазначене, твердження позивача про знаходження на амбулаторному лікуванні у період з 19 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, надані позивачем довідки з лікувальних довідки не є листками непрацездатності, що підтверджують відсутність позивача на службі у зв`язку з перебуванням на лікуванні, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни.

Частиною 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення керівництвом ГУНП враховано відомості щодо послужного списку позивача, наявності заохочень та нагород, його попередньої бездоганної поведінки, та як наслідок, до позивача не було застосовано найсуворіший вид стягнення звільнення зі служби.

Колегія суддів за наслідком розгляду апеляційної скарги доходить висновку, що наведені апелянтом твердження про допущені відповідачем порушення процедури його притягнення до дисциплінарної відповідальності спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального права. Натомість, надані позивачем довідки з лікувальних довідки не є листками непрацездатності, та не можуть підтвердити відсутність позивача на службі у зв`язку з перебуванням на лікуванні, а тому відповідачем у межах наданих йому повноважень та у відповідності до вимог діючого законодавства прийнято наказ №1266 від 06 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді неповної службової відповідності.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посиланнями представника позивача щодо не доведення спірного наказу особовому складу, оскільки, як було зазначено представником відповідача в судовому засіданні 16 грудня 2019 року, спірний наказ було доведено особовому складу в усній формі та без складання протоколу та/або іншої документації з цього приводу.

Також слід наголосити, що не доведеність особовому складу наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності жодним чином не свідчить про безпідставність та протиправність таких наказів, оскільки таке доведення є наслідком та наступним етапом реалізації відповідного наказу, водночас, жодним чином не є його передумовою або підставою винесення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Єщенко О.В. Шевчук О.А.