Справа № 580/611/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/611/19 Суддя першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області на проголошене о 10 годині 31 хвилині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року, повний текст якого складено 25 липня 2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Черкаській області від 29.01.2019 року №198 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого (самозайната особа) ОСОБА_1 ».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДФС у Черкаській області всупереч положень абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України призначено перевірку щодо питань, які охоплювалися предметом попередніх перевірок. Крім того, суд зауважив, що в оскаржуваному наказі відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що, попередня перевірка фінансово-господарської діяльності проводилася щодо ОСОБА_1 у зв`язку із закриттям останнім підприємницької діяльності, у той час як оскаржуваним наказом, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства, призначено позапланову перевірку ОСОБА_1 як арбітражного керуючого.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.12.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та рішення суду першої інстанції залишити в силі. Свою позицію обґрунтовує тим, що Позивач, маючи єдиний податковий номер, перебуває на обліку у Звенигородській ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області як фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий та адвокат, а тому період перевірки та її суб`єктний склад охоплений під час проведеної у жовтні 2018 року перевірки. Крім іншого, наголошує на правильності твердження суду першої інстанції про те, що посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім положень ПК України, в оскаржуваному наказі відсутні.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні Позивач наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ГУ ДФС у Черкаській області згідно пп. пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.5, 20.1.6, 20.1.7, 20.1.8, 20.1.9 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України, п.п. 7-9 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі наказу від 21.09.2018 року №1777 (а.с. 100) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 27.04.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 27.04.2017 року з урахуванням п. 102.1 ст. 102 ПК України.

Висновки перевірки викладені в акті від 01.11.2018 року №538/23-00-13-0124/ (а.с. 101-106).

У ході проведення перевірки встановлено, що з 19.01.2013 року Позивач здійснює діяльність як арбітражний керуючий не в якості фізичної особи - підприємця, а як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, та перебуває на окремому обліку у податковому органі. 12.02.2014 року відкритий рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Приватбанк» для здійснення діяльності арбітражного керуючого. Проте, за період, що перевіряється, ФОП ОСОБА_1 доходів від підприємницької діяльності не отримував. Крім того, у своїй господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 27.04.2017 року використовував найману працю 3 осіб, як фізична особа- підприємець, а не арбітражний керуючий. ФОП ОСОБА_1 . задекларовано від`ємне значення чистого доходу (збитки) за 2015 рік на суму 61 333,43 грн.

Таким чином, за висновками контролюючого органу, у порушення п.п. 44.6 ст. 44, пп. 177.4.2, пп. 177.4.3 п. 177.4 ст.177 ПК України ФОП ОСОБА_1 завищено витрати безпосередньо пов`язані з одержанням доходу та задекларовані в додатку Ф4 до декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік на суму 61 333,43 грн.

У зв`язку з викладеним ГУ ДФС у Черкаській області на адресу арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. направлено запит від 23.11.2018 року №47916/32-00-13-0311 «Про надання інформації та її документального підтвердження», в якому Відповідач просив Позивача надати копії документів в частині декларування витрат (на оплату праці та нарахування на заробітну плату) щодо податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с. 12).

У відповідь на даний запит ОСОБА_1 17.12.2018 року на адресу ГУ ДФС у Черкаській області були направлені пояснення та їх документальні підтвердження (а.с. 15-90).

За наслідками розгляду поданих Позивачем пояснень і документів Відповідачем 29.01.2019 року на підставі пп. пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.5, 20.1.6, 20.1.7, 20.1.8, 20.1.9 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 ПК України, п.п. 7-9 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» прийнято наказ №198 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого (самозайнята особа) ОСОБА_1 » (а.с. 10). Даним наказом приписано провести перевірку за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року в частині декларування витрат (на оплату праці та нарахування на заробітну плату) до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 20, 21, 73, 75, 78, 79 Податкового кодексу України, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки у спірному наказі відсутні правові підстави для проведення перевірки, а повторне проведення перевірки одного й того ж самого предмету чинним законодавством заборонене.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Визначення документальної перевірки міститься в пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в якому, поряд з іншим закріплено, що документальна перевірка може бути плановою і позаплановою та виїзної чи невиїзною.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Тобто, для виникнення у контролюючого органу права на проведення документальної позапланової перевірки за пунктом 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України необхідна обов`язкова наявність таких умов у сукупності:

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

- якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, на думку колегії суддів, лише виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, не може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки за умови, якщо платник податків надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит податкового органу.

Вимоги до запиту контролюючого органу та порядок й умови надання відповіді на нього закріплені у ст. 73 ПК України. При цьому, ОСОБА_1 не спростовується відповідність запиту від 23.11.2018 року №47916/32-00-13-0311 вимогам ПК України, а також існування обов`язку надати на нього пояснення та відповідне документальне підтвердження.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо безпідставності призначення повторної перевірки ОСОБА_1 за період 01.01.2016 року по 31.12.2016 року з питань, які вже охоплювалися предметом перевірки, проведено на виконання наказу від 21.09.2018 року №1777, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Наведеною нормою передбачено неможливість проведення документальної позапланової перевірки, передбаченої, зокрема, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у разі, якщо питання, що є предметом перевірки, були охоплені під час перевірок платника податків.

Разом з тим, судом першої інстанції не було враховано, що у межах спірних правовідносин відмінними є суб`єкти, щодо яких призначено проведення перевірки, а також їх предмет.

Так, зі змісту наказу від 21.09.2018 року №1777 та акту перевірки від 01.11.2018 року №538/23-00-13-0124/ вбачається, що предметом проведеної у жовтні 2018 року документальної позапланової невиїзної перевірки була діяльність фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця у зв`язку з припиненням ним такої діяльності. При цьому, відомості акту перевірки свідчать про те, що, по-перше, предметом контролюючого заходу була виключно діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, по-друге, документи на підтвердження відомостей по нарахуванню заробітної плати, платіжні відомості, трудові договори, накази на призначення та на звільнення працівників, як і виписки по банківському рахунку, не надавалися.

Натомість, предметом перевірки з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року згідно наказу від 29.01.2019 року №198, призначеної відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, є декларування арбітражним керуючим ОСОБА_1 витрат (на оплату праці та нарахування на заробітну плату) до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Указані відомості, як було встановлено вище, щодо арбітражного керуючого ОСОБА_1 у жовтні 2018 року не перевірялися.

Таким чином, відмінність суб`єкта, щодо якого проводиться перевірка, а також її предмету вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про порушення контролюючим органом приписів абз. 2 п. 78.2 ст. 78 ПК України при прийнятті оскаржуваного наказу.

У контексті наведеного помилковим є посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.04.2019 року у справі №804/14204/15, оскільки обставини вказаних справ є відмінними.

Відповідно до абз. 1 п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначені вимоги до наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються, зокрема, дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

За таких обставин, судова колегія вважає, що зазначення у наказі від 29.01.2019 року №198 правової підстави для проведення перевірки - пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а також всіх інших передбачених приписами Податкового кодексу України відомостей вказує на його відповідність вимогам чинного законодавства.

При цьому застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №820/4895/18, є помилковим, оскільки висновки суду касаційного суду у цій справі стосувалися наказу про проведення фактичної, а не документальної перевірки.

Крім того, безпідставним є посилання Позивача на порушення Відповідачем строку проведення документальної позапланової перевірки, яка має становити два робочих дні, а не п`ять, оскільки згідно п. 82.2 ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів.

Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на встановлення існування правових підстав для призначення документальної позапланової перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 згідно пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, судова колегія погоджується з доводами ГУ ДФС у Черкаській області про відсутність підстав для скасування наказу, оскільки останній, як було встановлено раніше, був прийнятий у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи, оскільки не враховано предмет призначених перевірок та суб`єкт, щодо якого вони здійснені. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати, прийнявши нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 242-244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Черкаській області - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено « 18» грудня 2019 року.