Справа № 1.380.2019.003601
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10256/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Большакової О.О., Гінди О.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року (суддя Сакалош В.М., м. Львів, повний текст судового рішення складено 29 серпня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 17.07.2019 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачці та не виплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47 та пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV); визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до статті 58 Закону №1788-XII із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років» (далі Закон №2325-VIII); зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV, починаючи з 05.05.2018 з врахуванням раніше виплачених сум, і проводити їй у подальшому відповідні виплати, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована; зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018, як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування відбування покарання у засланні на підставі Закону №2325-VIII і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що зазнала політичних репресій.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером за віком, особою, яка зазнала політичних репресій комуністичного тоталітарного режиму, була виселена на спецпоселення з конфіскацією майна, та була реабілітована відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (далі Закон №962-XII, в редакції до 05.05.2018). Позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила провести перерахунок пенсії відповідно до статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII, а також здійснити перерахунок стажу відповідно до статті 58 Закону №1788-XII, однак отримала відмову, мотивовану тим, що підвищення до пенсії їй виплачується у розмірі 43,52 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі Постанова №654), а зарахування стажу у потрійному розмірі здійснюється лише особам, які передбачені статтею 6 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років». Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує її права на пенсійне забезпечення, оскільки стверджує, що зважаючи на пріоритетність закону над підзаконними нормативно-правовими актами застосуванню підлягає саме пункт «г» частини першої статті 77 Закону №1788-XII, яка передбачає підвищення пенсії репресованим особам, які у подальшому реабілітовані на 50 процентів, а не Постанова №654, яка має нижчу юридичну силу та істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Щодо відмови у здійсненні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі позивач зазначає, що має право на такий перерахунок, зважаючи на її статус особи, яка зазнала політичних репресій комуністичного тоталітарного режиму та приписи статті 58 Закону №1788-XII, яка передбачає, що громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003601 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачці та не виплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47 та пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до статті 58 Закону №1788-XII із змінами внесеними з прийняттям Закону №2325-VIII. Зобов`язано відповідача здійснити позивачці перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV, починаючи з часу призначення пенсії за віком і з врахуванням раніше виплачених сум, і проводити їй у подальшому відповідні виплати, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. Зобов`язано відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018, як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування відбування покарання у засланні на підставі Закону №2325-VIII і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що зазнала політичних репресій, згодом реабілітована з урахуванням позиції викладеної у рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону №1788-XII, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок стажу позиваці згідно статті 58 Закону №1788-XII, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що у суду першої інстанції були всі правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була примусово переміщена з обов`язковим переселенням в спецпоселення та в подальшому реабілітована, з огляду на що має право на зарахування часу заслання у потрійному розмірі до стажу роботи для призначення пенсії на підставі статті 6 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» (далі Закон №962-XII, в редакції від 05.05.2018).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти вимог такої та вказав, що позивачка разом з членами своєї сім`ї перебувала на спецпоселенні, що не можна вважати часом тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання або перебування на примусовому лікуванні. Крім того, звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що ОСОБА_1 реабілітована за статтею 3 Закону №962-ХІІ, а не за статтею 1 цього Закону, що свідчить про відсутність у неї права на зарахування часу заслання у потрійному розмірі до стажу роботи для призначення пенсії на підставі статті 6 Закону №962-XII. Відтак, оскільки вона була виселена, а не засуджена, вимога про зарахування часу перебування у висланні у потрійному розмірі до стажу є безпідставною та незаконною, а сам перерахунок по стажу не передбачений чинним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є громадянкою України, перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням №125556.

Відповідно до довідки Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 20.03.2000 №4/5-Р12238 ОСОБА_2 1941 року народження, 29.08.1949 виселена із села Рогізно Яворівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 07.09.1949 на спецпоселення з конфіскацією майна в Амурську область разом з родиною за політичними мотивами, з якого звільнена у 1956 році.

На підставі статті 3 Закону №962-XII ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 30.01.2019 ОСОБА_1 видано посвідчення серії ВК №2, відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом №962-XII.

Позивач звернулась до Яворівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону №1788-XIIта здійснення перерахунку стажу відповідно до статті 58 Закону №1788-XII.

Яворівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області листами від 25.02.2019 №08/с-08/30-15 та від 18.06.2018 №1180/02-30 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Відмова обґрунтована тим, що відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, до 31.08.2008 проводиться виплата підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, що становить 4,98 грн. Підпунктом 2 пункту 4 Постанови №654 встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом примусово переселені, підвищення проводиться в розмірі - 43,52 грн. Позивачу пенсію перераховано з 01.01.2004 відповідно до Закону №1058-IV. Підстав для проведення перерахунку розміру надбавки, як реабілітованій особі, немає. Щодо пільгового обчислення стажу особам, які перебували на спецпоселенні зазначено, що стаття 58 Закону №1788-XII не передбачає зарахування стажу у потрійному розмірі особам, виселеним на спецпоселення.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та у проведенні перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку та невиплаті підвищення пенсії позивачці, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47 та пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV є протиправними, а відтак належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити такий розрахунок та в подальшому проводити відповідні виплати, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій. Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування ОСОБА_1 у засланні, суд першої інстанції також дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи згідно статті 58 Закону №1788-XII, однак, із врахуванням дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду, вважав належним способом захисту порушених прав позивача зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону №1788-XII з урахуванням позиції викладеної у рішенні суду.

Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім правильними з огляду на таке.

Частиною першою статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України, є законність і обґрунтованість рішення суду рішення лише в частині зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018, як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування відбування покарання у засланні на підставі Закону №2325-VIII і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що зазнала політичних репресій, згодом реабілітована з урахуванням позиції викладеної у рішенні суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

В абзаці 1 статті 1 Закону №962-XII (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) зазначено «вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих, як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону».

Статтею 3 Закону №962-XII, у вищевказаній редакції, постановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону №962-XII, у вищевказаній редакції, реабілітованим громадянам відповідно до статті 1 цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Разом з цим, 05.05.2018 набув чинності Закон України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років», яким внесено зміни, зокрема, у Закон України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №962-XII, у редакції, чинній від 05.05.2018, реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Із порівняльного аналізу редакцій статті 6 вищевказаного Закону слідує, що частина перша статті 6 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 років» із змінами внесеними Законом №2325-VIII передбачає надання пільг всім реабілітованим відповідно до цього Закону громадянам, без диференціації залежно від підстави, за якою особу було реабілітовано, як це було передбачено в редакції Закону, яка діяла до 05.05.2018.

Відповідно до статті 58 Закону №1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №962-XII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.

Отже, законодавством передбачено зарахування стажу перебування в засланні особі, яка була виселена на спецпоселення і в подальшому реабілітована в потрійному розмірі.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що стаття 58 Закону №1788-XII не поширюється на громадян, які перебували на пец поселення, оскільки такі твердження є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні вищевказаних норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 була примусово виселена на пец поселення з конфіскацією майна, тобто відповідно до статті 1 Закону №962-XII перебувала у засланні, а відтак має право на зарахування часу її заслання у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано відповідно до вимог статті 58 Закону №1788-XII.

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин. Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання позивача до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону №1788-XII, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, оскільки матеріалами справи підтверджуються всі, необхідні для такого зарахування, обставини.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплачувати відповідні виплати в подальшому, апеляційний суд зазначає таке.

Вказана вимога стосується правовідносини, які мають відбутися в майбутньому.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір це спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

З урахуванням вищевказаного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати в подальшому пенсії згідно проведеного перерахунку не підлягають до задоволення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року в частині задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018, як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування відбування покарання у засланні на підставі Закону №2325-VIII і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що зазнала політичних репресій, згодом реабілітована з урахуванням позиції викладеної у рішенні суду, із прийняттям в цій частині нової постанови про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, як рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року в іншій частині не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині. Відтак, в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003601 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача вирішити питання про перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 згідно статті 58 Закону №1788-XII з 05.05.2018, як пільгу по обчисленню стажу роботи до розрахунку пенсії у потрійному розмірі за час перебування відбування покарання у засланні на підставі Закону №2325-VIII і проводити їй в подальшому відповідні виплати, як особі, що зазнала політичних репресій, згодом реабілітована з урахуванням позиції викладеної у рішенні суду, скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі №1.380.2019.003601 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1152 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дві) 60 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.