Справа № 289/1690/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 289/1690/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Луньова Д.Ю.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

16 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравчука Сергія Івановича на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2019 року (повний текст якого складено у м. Радомишлі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравчука Сергія Івановича про визнання дій працівника поліції незаконними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравчука С.І., в якому просить визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП протиправними та визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАК № 1573698 від 30.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, на думку позивача, оскаржувана постанова є такою, що не відповідає нормам КУпАП, винесена безпідставно та неправомірно, з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки під час її винесення відповідачем не було дотримано вимог статей 245, 251, 276, 268, 280, 283 КУпАП, а накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи. Так, позивач зазначив, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, і за таких обставин провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1573698 від 30.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрито справу за відсутністю складу правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки ним направлявся до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому наводилось обґрунтування дій інспектора та додавався диск із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського на підтвердження викладених обставин. Зазначений відзив було надіслано на 14 день з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, що, на думку апелянта, узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 162 КАС України.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 30.09.2019 поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Кравчуком С.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1573698, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126.

Зі змісту вказаної постанови слідує, що водій ОСОБА_1 30.09.2019 о 17 год. 54 хв. на а/д М-21 197 км керував транспортним засобом "Opel" н.з. НОМЕР_1 без чинного полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.ґ ПДР України.

Позивач, не погодившись із даною постановою, звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем п. 2.1.ґ. Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Відтак, оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягала скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За приписами пп. "а" п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, що ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.10.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання по справі на 29.10.2019 року о 10:15 год. (зал № 3) та встановлено відповідачу дводенний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. При цьому, відповідача повідомлено, що він у зазначений строк має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію вищевказаної ухвали суду першої інстанції відповідач отримав 21.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25) і чого не заперечує і сам апелянт.

Однак, до винесення оскаржуваного судового рішення, відповідач не надав жодних доказів, у тому числі запису з нагрудної камери поліцейського, на якому було б зафіксовано допущене позивачем правопорушення або будь-яких інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені в оскаржуваній постанові.

Натомість, в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що ним направлявся до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому наводилось обґрунтування дій інспектора та додавався дик із відеозаписом із нагрудної камери поліцейського на підтвердження викладених обставин. Зазначений відзив було надіслано на 14 день з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі, що, на думку апелянта, узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 162 КАС України.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції визначено відповідачу дводенний строк на подання відзиву на позовну заяву з урахуванням встановленого КАС України строку на розгляд даної категорії справ, які віднесені до термінових.

В свою чергу, п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує особу, яка бере участь у справі (учасника справи) діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання обов`язків, встановлених законом або судом.

Однак, відповідач свідомо проігнорував вимоги ухвали суду від 14.10.2019 щодо строку подання відзиву на позовну заяву та можливість подання у вказаний термін всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову та подав відповідний відзив лише 04.11.2019, тобто взагалі після дати ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, попри належне його повідомлення, що розгляд справи відбудеться 29.10.2019.

При цьому, посилання апелянта на наявність у нього 15 денного терміну на подання відзиву на позовну заяву, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки зазначені доводи ґрунтуються на положеннях ст. 162 КАС України, яка визначає загальні строки подання вказаного процесуального документа, в той час як строки, визначені ст. 286 КАС України є спеціальними та застосовуються саме до даної категорії справ.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що зазначена поведінка відповідача цілком обґрунтовано розцінена судом першої інстанції як не доведення правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, як зазначалося вище, неподання відповідачем до суду першої інстанції доказів, які, на його думку, підтверджують правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відбулося через суб`єктивну поведінку останнього та не зумовлено наявністю поважних причин для неподання таких доказів.

Таким чином, в порушення вимог ч. 4 ст. 308 КАС України відповідачем не доведено неможливості подання відеозапису з нагрудної камери, а тому зазначений доказ не приймається судом апеляційної інстанції до уваги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кравчука Сергія Івановича залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.