Справа № 520/11230/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 р. справа № 520/11230/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкова О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувсь до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування до позивача при переводі з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", показник середньої заробітної плати в розмірі 6188,89 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2019 році) - протиправною;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області застосувати до позивача при переводі його з пенсії за вислугою років, призначеної у відповідності із Законом України № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" показник середньої заробітної плати в розмірі 6188,89 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2019 році) - здійснити перерахунок нарахованого позивачу розміру пенсії, починаючи з 18.06.2019 року та здійснити виплату.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак з 18.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області після переведення на пенсію за віком відповідач при розрахунку пенсії застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки, замість показника за 2019 рік. Позивач наголосив на тому, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості переведення з пенсії за вислугою років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у даному випадку має призначатися нова пенсія та застосовуватися показники для призначення пенсії вперше. У зв`язку з цим, позивач вважає, що під час розрахунку його пенсії за віком мав бути застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2016-2018 роки, який становить 6188,89 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що з 28.10.2000 року по 30.06.2019 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а з 18.06.2019 його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач повідомив, що при перерахунку пенсії у зв`язку з переходом позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія була обчислена, виходячи з показника середньої заробітної плати в цілому по Україні за 2014-2016 роки, що відповідає положенням частини третьої статті 45 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно атестата Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 12.06.2018 року № 2894 позивач перебував на обліку з 28 жовтня 2000 року по 30 червня 2019 року в відділі з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років по лінії Державної пенітенціарної служби України, виплату пенсії припинено по причині переходу на пенсію за іншим законом.

З 18.06.2019 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Харківській області по Балаклійському районі та отримує пенсію за віком.

При переході з пенсії за вислугу років по лінії Державної пенітенціарної служби України на пенсію за віком, застосовувався показник середньої заробітної плати в Україні в розмірі 4404,35 грн., про що повідомлено позивача листом управління № 3463/03.10-20 від 09.10.2019 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки при призначені йому пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 7 цього ж Закону закріплено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058) визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною першою статті 40 Закону №1058 передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частиною другою статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною третьою 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 28.10.2000 року по 30.06.2019 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262.

Як зазначив відповідач у відзиві, з 18.06.2019 року ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, однак під час розрахунку пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 р. замість показника за 2016-2018 роки.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, обґрунтовуючи дії щодо обчислення пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 р., зазначив, що позивач був переведений з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Проте, суд звертає увагу на те, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Так, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач при обчисленні пенсії позивача повинен був застосувати показники середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у відповідності до ст.40 Закону №1058, оскільки пенсія позивачу згідно Закону №1058 була призначена вперше.

Суд зазначає про те, що оскільки пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, призначення пенсії за віком особі, яка до того отримувала пенсію за вислугу років, не відповідає передбаченому частини третьої статті 45 Закону №1058 поняттю переведення на інший вид пенсії.

Отже, в даному випадку має місце призначення пенсії за віком вперше, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 у справі №565/645/17, від 31.05.2019 у справі №344/7053/17, від 18.07.2019 у справі №559/184/17 та від 11.09.2019 у справі №363/1493/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачу 18.06.2019 було призначено пенсію за віком вперше, під час визначення її розміру мав бути врахований показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2018 роки.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності здійснення розрахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, у той час як матеріали справи свідчать про необхідність застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки при призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області застосувати до позивача при переводі його з пенсії за вислугою років, призначеної у відповідності із Законом України № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" показник середньої заробітної плати в розмірі 6188,89 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2019 році) - здійснити перерахунок нарахованого позивачу розміру пенсії, починаючи з 18.06.2019 року та здійснити виплату, то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вбачається з інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України: підсистема призначення та виплата, розмір страхового стажу позивач становить 43 роки 5 місяців та 10 днів.

Таким чином, оскільки позивач досяг пенсійного віку 27.05.2019 року, то органом Пенсійного фонду України мала бути призначена пенсія за віком, згідно з частиною першою статті 45 Закону №1058, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 28.05.2019 а не з 18.06.2019, як це було здійснено відповідачем.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідач неправомірно здійснив розрахунок пенсії позивача з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2019, а також враховуючи ту обставину, що позивач набув право на пенсію за віком 28.05.2019, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки, починаючи з 28.05.2019.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться у відповідності до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки при призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки, починаючи з 28.05.2019року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, )

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.