Справа № 400/1140/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1140/19
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року, ухвалена в порядку спрощеного позовного провадження у м.Миколаєві у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними дії Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про повернення раніше призначеної позивачу субсидії з травня 2015 року; зобов`язати Управління перерахувати на рахунки організацій - надавачів комунальних послуг субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач, в порушення вимог затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Положення про порядок призначення житлових субсидій» зобов`язав виконавців комунальних послуг повернути кошти суми перерахованої ним субсидії, в результаті чого у позивача виникла заборгованість перед цими виконавцями комунальних послуг.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що житлову субсидію позивачу у 2015 році було призначено без довідки про склад зареєстрованих осіб. Апелянт зазначає, що Управлінням була розрахована переплата по газопостачанню тільки за опалювальні періоди 2015-2018рр. Розмір переплати - 8948,95 грн. Також, апелянт звертає увагу, що позивач зазначила при зверненні з приводу призначення субсидії недостовірні дані, а тому на підставі пункту 22 Положення, вчинило дії, що спрямовані на повернення виконавцями комунальних послуг відповідних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає , що відповідач мав можливість перевірити заявлені відомості, проте до неї з приводу встановлення зареєстрованого місця проживання не звертався. Позивач зауважила, що недостовірність інформації про зареєстроване місце проживання не вплинула на призначення або розмір субсидії, тому просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2015 ОСОБА_1 подала до Управління заяву про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг (газопостачання, централізованого постачання холодної води, електропостачання, вивезення побутових відходів) та на придбання скрапленого газу (а.с.9).

У заяві позивач вказала, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У доданій до заяві «Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії» ОСОБА_1 зазначила загальну площу будинку (221, 9 кв. м) та те, що вона проживає в цьому будинку сама.

Відповідно до паспорту ОСОБА_1 , з 10.04.2015р. по 22.11.2018р. зареєстрованим місцем проживання позивача була адреса:

АДРЕСА_2 площею 11,8 кв . м позивач придбала у вересні 1998 року, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 12).

Згідно з інформацією, що міститься у домовій книзі (а.с. 13-16), з вересня 1998 по 10.04.2015 зареєстрованим місцем проживання позивача була адреса: АДРЕСА_1 . Ця інформація також вказана у паспорті позивача.

З відзиву відповідача встановлено, що рішенням від 19.12.1997 № 123 виконавчим комітетом Корабельної районної ради їй був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку зі знесенням старого. Позивач збудувала на місці придбаного у 1997 році новий будинок (площею 236,10 кв. м), але він не був введений в експлуатацію. Проте, як зазначила позивач, оскільки будівництво було законним, вона уклала відповідні договори на постачання комунальних послуг.

Відповідно до заяви, управління призначило ОСОБА_1 субсидію, яку позивач отримувала з травня 2015 року по квітень 2018 року.

У травні 2018 року управління в автоматичному режимі відмовило повивачу у призначенні субсидії, оскільки площа будинку перевищувала 200 кв. м. Про зазначення позивачем у заяві недостовірної інформації управлінню стало відомо у листопаді 2018 року, після звернення позивача з новою заявою про призначення субсидії та отримання довідки про склад сім`ї (а.с. 51-53).

04.12.2018 відповідач направив до: Миколаївгаззбут, Жовтневий РЕМ, Миколаївводоканал, КП Обрій ДКП «Повідомлення (Вимогу) про надміру перераховану (виплачену) житлову субсидію (№ 5685/09.0217, № 5686/09.0217, № 5687/09.0217, №5688/09.0217, надалі - Повідомлення, арк. спр. 54-55), якими вимагали від вказаних виконавців комунальних послуг повернути отримані ними кошти, в тому числі суми субсидій, що були надмірно виплачені (нараховані) ОСОБА_1 за період з 01.10.2015р. по 30.04.2015р. (21 112,93 грн., 1 603,88 грн., 746,58 грн., 331,87 грн. відповідно).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження їх позиції щодо зв`язку між невірним зазначенням позивачем у заяві зареєстрованого місця проживання, та її правом на житлову субсидію. Також, суд звернув увагу, що відповідачем не було зобов`язано позивача при призначені субсидії надати довідку про склад зареєстрованих осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначає Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення).

Згідно абзацу першого пункту 2 Положення, право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду, в тому числі у гуртожитках, - на оплату користування житлом; приватного житлового фонду та фонду житлово-будівельних (житлових) кооперативів - на оплату утримання житла; житлового фонду незалежно від форм власності - на оплату комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до пункту 3 Положення, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. У сільській місцевості приймання заяв з необхідними документами для призначення субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських і селищних рад.

У відповідності до абзаців першого-третього, шостого пункту 4 Положення, субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами з урахуванням пільг, які надаються відповідно до законодавства, і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов`язкового відсотка платежу.

Соціальні норми житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В окремих випадках за рахунок коштів, передбачених для надання субсидій, виходячи з конкретних обставин субсидії можуть призначатися структурними підрозділами з питань соціального захисту населення непрацездатним особам, які проживають самі, на понаднормову площу житла за рішеннями районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або комісій, які ними утворюються. Рішення про призначення (непризначення) субсидій у таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і переглядається у разі зміни складу осіб, зареєстрованих у такому приміщенні, працевлаштування таких осіб або виникнення в них інших джерел доходів. Положення про комісії затверджують органи, які їх утворили.

Норми забезпечення населення скрапленим газом, твердим та рідким пічним побутовим паливом, згідно з якими призначаються субсидії, визначаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Водночас, нормами пункту 6 Положення встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:

1) опалювана площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартир у багатоквартирному будинку, 200 кв. метрів для індивідуальних будинків;

2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда);

3) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:- за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або - нарахований середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або ними або за них не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадків, коли наявна заборгованість роботодавця із виплати заробітної плати та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за цих осіб).

4) будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень;

5) структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії;

7) у складі домогосподарства або у складі сім`ї члена домогосподарства є особи, які, за даними Єдиного реєстру боржників, мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці (крім осіб, які є алко- або наркозалежними, що підтверджується довідкою від лікаря).

Відповідно до пункту 22 Положення, у випадках, зазначених в абзацах четвертому - восьмому цього пункту, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення сума надміру перерахованої (сплаченої) житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальної послуги, громадянином. У разі відмови управителя, об`єднання, виконавця комунальної послуги або громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (сплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Абзацом четвертим пункту 22 Положення випадком, з яким пов`язано повернення житлової субсидії, визначено зазначення громадянином у заяві та/або декларації недостовірних даних, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Згідно з пунктом 13 чинних у 2015 році та у грудні 2018 року редакцій Положення, громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. При цьому, останнім абзацом пункту 22 чинної у грудні 2018 редакції Положення визначено, що посадові особи, винні у надмірному перерахуванні (виплаті) житлової субсидії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з чинною у квітні 2015 року редакцією Положення (пункт 6), субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкритого особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг (далі - орендар). В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що підставою для зобов`язання виконавців комунальних послуг повернути отримані ними кошти слугував пункту 22 Положення №848, а саме позивачем були недостовірно зазначені відомості, на час написання заяви про призначення субсидії, замість місця реєстрації було зазначено місце проживання, з огляду на що, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, які виникають у сфері призначення та надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату коштів за утримання багатоквартирним будинком, користування житлом, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електороенргія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива регулюються нормами Положення №848.

Даним Положенням встановлено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комінальні послуги, оплачувати витрати на правління багатоквартирним будинком.

Таким чином, колегія суддів вважає, що головним критерієм в праві на отримання субсидії є можливість / неможливість сплатити за житлово-комунальні послуги, тобто пов`язано саме з доходом споживача послуг.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що зокрема п.2 Положення передбачено право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного та громадського житлового фонду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, за адресою вказаною в заяві, проживала в ньому, є володільцем особистих рахунків, та саме ОСОБА_1 отримує та сплачує комунальні послуги. Встановлено, що за заначеною адресою ніхто, крім, позивача не зареєстрований.

Відповідно до Положення, якщо у заяві та/або декларації заявник зазначив недостовірні відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії або визначення її розміру то сума надміру перерахованої (сплаченої) житлової субсидії повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальної послуги, громадянином.

Судова колегія з огляду на зазначене приходить до висновку, що Закон пов`язує повернення житлової субсидії лише у разі, коли недостовірні відомості вплинули на встановлення права на призначення субсидії або визначення її розміру.

Однак, судом встановлено, що зазначення заявником замість зареєстрованого місця проживання в заяві фактичне місце проживання жодним чином не впливає на право щодо призначення субсидії, оскільки інші особи в будинку за адресою за якою було призначено субсидію не зареєстровані. Крім того, відповідачем було встановлено розмір доходу заявника, який і став критерієм щодо встановлення права ОСОБА_1 на отримання субсидії та її розміру.

Також, апелянтом не надано суду пояснень та доказів на їх підтвердження щодо зв`язку між невірним зазначенням позивачем у заяві зареєстрованого місця проживання, та її правом на житлову субсидію.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який також закріплений у ст..8 КАС України.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Критерії оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень також наведені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Першим критерієм оцінювання, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень є перевірка їх прийняття на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. "На підставі" означає, що субєкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно п.19 Положення №848 встановлено, що рішення комісії про призначення житлової субсидії скасовується з дня його прийняття, а виплачена внаслідок прийняття такого рішення житлова субсидія на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення повертається громадянином до державного бюджету.

Однак, судом встановлено, що рішення про скасування раніше призначеної субсидії відповідачем не приймалось, а тому судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не підтверджуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик