Справа № 521/19873/19
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання - Петренчук О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці ДФС (м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а) про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з вказаним адміністративним позовом, в якому просив суд: скасувати постанову Одеської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №3028/50000/19 і закрити провадження по даній справі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

З протоколу про порушення митних правил № 3028/50000/19 та з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 під час декларування товару в митній декларації від 27.09.2019 року №UA500090/2019/017225 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, шляхом заявлення неправдивих відомостей для визначення коду УКТЗЕД, чим скоїв порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Згідно позовної заяви, ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ВАНДЕРБУД» 21.09.2019 заповнювалась та подавалась до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ» №UA500090/2019/016637 на сім найменувань товарів, серед яких: Товар № 1- «вироби з чорних металів: карабін», Товар № 2- «вироби з чорних металів: трос з корозійностійкої нержавіючої сталі без покриття та без електричної ізоляції».

У зв`язку з тим, що вага Товару № 1 та Товару № 2 перевищувала заявлену в митній декларації № UA500090/2019/016637 вагу, у відношенні ОСОБА_1 митницею було складено протокол про порушення митних правил № 2595/50000/19 за ст. 485 МК України та відмовлено в митному оформленні митної декларації №UA500090/2019/016637.

В подальшому на Товари №1-№7 ОСОБА_1 27.09.2019 р. до митниці було подано іншу митну декларацію №UA500090/2019/017225. В митній декларації №UA500090/2019/017225 найменування товарів було заявлено аналогічно з найменуванням тих, що зазначались в митній декларації № UA500090/2019/016637, а кількість було заявлено з урахуванням, встановленої під час митного огляду ваги.

Так, Товар № 2 було заявлено як «вироби з чорних металів: «трос з корозійностійкої нержавіючої сталі без покриття та без електричної ізоляції».

Код Товару№2 за УКТ ЗЕД було визначено . Згідно з пояснень до УКТ ЗЕД цьому коду відповідають товари: дріт кручений, троси, плетені шнури та аналогічні вироби з чорних металів без електричної ізоляції, кручений дріт, троси, канати з корозійностійкої (нержавіючої) сталі.

Митні платежі за Товар №2 ОСОБА_1 були нараховані у розмірі 146 405,55 грн.

В день подання ОСОБА_1 митної декларації (27.09.2019 р.) зі Служби безпеки України до Одеської митниці ДФС надійшов лист №65/4-6939, на підставі якого ініційовано проведення переогляду Товарів №1- №7. В ході переогляду було відібрано зразки Товару №2 (п`ять зразків) та направлено на дослідження до Одеського управління з питань експертиз та досліджень, за результатами чого отримано висновок від 21.10.2019 № 142008700, відповідно до якого Товар №2 виготовлений з делегованої сталі.

З Постанови митниці вбачається те, що після проведення досліджень митниця вважає, що Товар №2 в залежності від діаметру повинен класифікуватися за кодами УКТЗЕД 7312 10 83 00, 7312 10 81 00, 7312 1 049 00,7112 10 98 00.

За цими кодами ставка ввізного мита встановлена на рівні 0%. Однак, відповідно до рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 23.07.2008 №АД-183/2008/143-48 (далі Рішення Міжвідомчої комісії) до товарів:

-кручений дріт, троси, канати з найбільшим розміром поперечного перерізу не більше як 3 мм., що відповідає наступним кодам УКТ ЗЕД версії 2012 - 7312 10 81 00, 7312 10 49 00;

-оцинкований кручений дріт з розміром поперечного перерізу понад 3 мм., що відповідає коду УКТ ЗЕД версії 2012 - 7312 10 98 00;

-троси, канати (включаючи троси в закритих бухтах), без покриття або тільки оцинковані, найбільший розмір поперечного перерізу яких понад 3 мм., але не більше як 24 мм., що відповідає наступним кодам УКТ ЗЕД версії 2012 -7312 10 81 00, 7312 10 83 00;

-троси, канати (включаючи троси в закритих бухтах) з покриттям, крім оцинкованих, що відповідає коду УКТ ЗЕД версії 2012 - 7312 10 98 00 виготовлених з чорних металів, без електричної ізоляції (за винятком виробів з корозійностійкої (нержавіючої) сталі та виробів для цивільної авіації) походженням з Китайської Народної Республіки застосовуються антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну, шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита, розмір ставки якого становить 123%.

Відповідно до листа митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС від12.11.2019 року №3105/15-70-62-01 розмір митних платежів з урахуванням застосування остаточного антидемпінгового мита повинен складати 1 327 711,33 грн., різниця складає 1 169 273,22 грн.

Посилаючись на Висновок експертизи, Рішення Міжвідомчої комісії, лист від 12.11.2019 №3105/15-70-62-01 та норми МК України щодо обов`язку декларанта на декларування товарів і сплати митних платежів, митницею було винесену постанову №3028/50000/19 від 21.11.2019 року про те, що ОСОБА_1 порушені митні правила, відповідальність за які встановлена ст. 485 МК України. Позивач з Постановою Одеської митниці ДФС не згоден, а тому звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

В судове засідання з`явився представник позивача - Шмарков Олександр Анатолійович, позовну заяву підтримував та просив задовольнити.

Представник відповідача - Безлущенко Олександр Сергійович в судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову, відзив надав.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, за кваліфікуючими ознаками: недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Стаття 485 МК України передбачає настання адміністративної відповідальності у випадках:заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування), або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості; надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; несплата митних платежів у строк, встановлений законом; інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Як зазначено в Постанові митниці, ОСОБА_1 притягнуто то відповідальності за вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення неправдивих відомостей для визначення коду УКТЗЕД.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 не можуть класифікуватися як порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України, оскільки перелік ознак в ст. 485 МК України є вичерпаний і відповідальність за цією статтею передбачена за вчинення не будь яких дій, а саме протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів та заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД. ОСОБА_1 не вчиняв жодних протиправних дій і не заявляв в митну декларацію жодних неправдивих відомостей.

Статтею 42 Конституції України встановлено те, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Статтею 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» усім суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності надано рівне право на здійснення зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частина 6 статті 264 МК України передбачає, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь - які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як директор ТОВ «ВАНДЕРБУД» з компанією «YІWU ZUOZHUANG IMPORT&EXPORT CO., LTD» було укладено зовнішньоекономічний контракт №MV-08/19. В рамках вказаного контракту і надійшли товари.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 МК України та п. 2.1 «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 № 653 для здійснення митного оформлення товарів декларант подає до підрозділу митного оформлення митну декларацію, рахунок або інший документ, який визначає вартість товару (інвойс).

Згідно з «Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, у разі поміщення товарів у митний режим імпорту в графі 31 митної декларації зазначаються відомості про найменування та кількість товару згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару, тобто згідно з інвойсом.

Виконуючи свої обов`язки декларанта ОСОБА_1 , на підставі, отриманих від продавця товарів, документів (зокрема, зовнішньоекономічного контракту від 19.08.2019 №MV-08/19 інвойсу від 25.08.2019 №MV.UA-0847, пакувального листа від 20.09.2019 №UA- 0847/1/PL) заповнював та подавав до Одеської митниці ДФС документи на товари. Слід зазначити, що саме така інформація про товари була вказана в митній декларації, яка вказана в інвойсі та пакувальному листі.

В графі 31 митної декларації №UA500090/2019/017225, яка разом з документами подавалась у електронному вигляді, зазначено найменування та кількість товару з посиланням саме на інвойс.

Тобто, всі дії ОСОБА_1 , як декларантом було проведено виключно в рамках своїх повноважень, визначених чинним законодавством, яке регулює порядок декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України і в митній декларації №UA500090/2019/017225 ОСОБА_1 заявлено лише правдиві відомості, отже він не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України.

Більш того, враховуючи зазначені норми щодо декларування, ОСОБА_1 не мав законних підстав, для зазначення відомостей щодо найменування та кількості товарів в графі 31 митної декларації інших, ніж ті, які зазначено в інвойсі.

Судом встановлено, що для того, щоб переконатися, що в контейнері знаходиться саме цей товар, а не інший ОСОБА_1 , перед початком декларування, подав заявку до митниці на проведення фізичного огляду і провів такий огляд. Переконавшись в тому, що в контейнері знаходяться саме ті товари, які зазначені в товаросупровідних документах, він відомості про ці товари вніс в гр. 31 митної декларації №UA500090/2019/017225.

Використовуючи зазначені відомості про товар та правила класифікації товарів, ОСОБА_1 визначив код Товару№2 за УКТЗЕД 73121020 - «трос з корозійностійкої нержавіючої сталі без покриття та без електричної ізоляції».

В ході митного огляду, який проводився 20.09.2019 р. митницею було встановлено те, що опис товару візуально відповідає заявленому у товаросупровідних документах товару. При цьому було встановлено лише розбіжності у вазі Товару № 1 та Товару № 2. Щодо невідповідності найменування та класифікації Товару № 2 жодних питань у митниці не виникало.

У зв`язку з невідповідністю ваги товарів митницею у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №2595/50000/19 за ст. 485 МК України та винесено постанову, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за цією статтею у вигляді накладення штрафу у розмірі 73 707,96 грн.

Судом встановлено, що Товар№2 митницею оглядався, зважувався, відносно цього товару здійснювались митні формальності, при цьому ні в митниці ні в ОСОБА_1 не було сумнівів щодо правильності декларування та класифікації цього товару.

Це вказує на те, що ОСОБА_1 без додаткової інформації, без спеціальних знань, без проведення досліджень, не міг встановити те, що опис Товару № 2, визначений в товаросупровідних документах, не відповідає фактичним даним і те, що визначений ним код товару за УКТ ЗЕД може бути іншим.

В розумінні ч. 5 ст. 69 МК України такі обставини визначені як складний випадком класифікації товарів.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товарів розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

В підтвердження того, що цей випадок класифікації складний є факт направлення зразків Товару№2 для проведення досліджень.

Частиною 6 ст. 69 МК України встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Згідно з листами Держмитслужби України «Про питання правової оцінки фактів невірної класифікації товару під час його декларування» від 31.03.2009 № 11/1-10.20/2838-ЕП, «Про надання інформації» від 21.09.2011 № 20/4-11/06037-ЕП, сам по собі факт зазначення у митній декларації невірного коду УКТЗЕД і корегування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для складання протоколу про порушення митних правил. Обставини, які свідчать про наявність чи відсутність вини правопорушення, є, крім іншого, ступінь складності і однозначності класифікації товару. Рішення про класифікацію товарів, відповідно до якого товар підлягає митному оформленню за іншим, ніж вказано у митній декларації кодом згідно УКТ ЗЕД не свідчить про обов`язкову наявність вини декларанта у визначенні невірного коду товару і, відповідно, не повинно в обов`язковому порядку розцінюватися як підстава для складання протоколу про порушення митних правил.

Згідно із ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Так, матеріалами справи встановлено, що вказане в митній декларації та товарно-супровідних документах найменування товару повністю відповідає дійсності. Жодні інші документи на товар відсутні і митницею до уваги не брались. За змістом протоколу документи не є підробленими чи одержаними незаконним шляхом, оскільки дії за такими ознаками в провину гр. ОСОБА_1 не ставляться.

Правильне визначення коду товару з огляду на експертний висновок потребувало додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо і дає підстави для висновку про складний випадок класифікації.

Крім цього, слід вказати, що диспозицією ст. 485 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Тобто, відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та транспорних засобів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суд звертає увагу відповідача, що враховуючи те, що ОСОБА_1 не надавав до митниці недостовірні документи, надав митниці всю наявну в нього інформацію і цей випадок класифікації був складний, митниця не мала законних підстав застосовувати відносно ОСОБА_1 штраф.

Виходячи зі змісту ст. 485 МК України, порушення митних правил, за яке ОСОБА_1 звинувачують, може бути вчинене лише навмисно: заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Тому судом встановлена відсутність умислу і необережності в діях гр. ОСОБА_1 , що є відсутністю суб`єктивної сторони правопорушення і свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що митницею не доведено наявність у ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України. ОСОБА_1 не усвідомлював те, що декларування Товару №2 за тим найменуванням, що вказано в інвойсі призведе до зменшення розміру митних платежів, не передбачав і не допускав такі наслідки, а декларував цей товар відповідно до діючого законодавства.

Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковим. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення.

Порядок роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, відзначений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 №1085/21397.

Порядком встановлено, що рішення про визначення коду товару - документ установленої форми, який оформлюється посадовими особами відділу митних платежів, уповноваженими особами підрозділу митного оформлення чи митного поста у разі необхідності прийняття рішення про класифікацію товарів.

Розділом III Порядку встановлено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи підрозділу митного оформлення чи митного поста, відділу митних платежів здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Рішення приймається за результатами класифікації товарів згідно з УКТЗЕД у разі необхідності зміни задекларованого коду товару згідно з УКТЗЕД, у тому числі за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками у складних випадках митних формальностей. У разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69МК України декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.

При електронному декларуванні посадова особа відділу митних платежів або підрозділу митного оформлення чи митного поста за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення. У разі письмового підтвердження декларантом або уповноваженою ним особою готовності надати додаткові документи чи відомості перевірка правильності класифікації товару згідно з УКТЗЕД проводиться після їх надання. Строк надання додаткових документів чи відомостей не повинен перевищувати 10 календарних днів. Строк проведення митного оформлення визначається з дати надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей і не повинен перевищувати строки, установлені статтею 255 МК України. Строк митного оформлення у разі взяття проб (зразків) товарів визначається з урахуванням вимог статті 255 Кодексу. Строк прийняття Рішення про класифікацію товару не повинен перевищувати 10 календарних днів. За умови необхідності залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) загальний строк прийняття Рішення не повинен перевищувати 30 календарних днів. До прийняття Рішення декларант або уповноважена ним особа має право звернутися до митного органу із заявою про випуск товарів, які декларуються, за тимчасовою декларацією. Якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі: виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

Тобто, існує затверджена процедура перевірки митницею правильності класифікації товарів та визначення митницею іншого коду товару, ніж визначений декларантом код. Однак, судом встановлено, що така процедура в даному випадку митницею не дотримана.

Митницею за результатами переогляду (який було доручено провести Службою безпеки України) відібрано зразки товару та направлено на дослідження. У Висновку експертизи зазначено, що в Одеському Управлінні відсутнє обладнання для визначення вмісту вуглецю у металах, що необхідно для остаточного вирішення питання належності матеріалів до сталі вуглецю. Частиною 6 ст. 515 МК України визначено, що у разі неналежної якості або повноти висновку експерта, може бути призначена повторна експертиза, проведення якої доручається іншому експерту. Судом встановлено, що такі вимоги не було виконано під час провадження в справі.

Також, судом встановлено, що для визначення іншого коду УКТ ЗЕД Товару №2 митницею не проведено встановлені МК України та Порядком заходи. Не винесено Рішення про визначення коду Товару №2. На можливість віднесення Товару № 2 до кодів УКТ ЗЕД, на які розповсюджується антидемпінгове мито, було лише вказано в листах управління адміністрування митних платежів Одеської митниці ДФС та митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС. Жодних рішень щодо визначення коду Товару № 2, відповідно до Порядку, не виносилось. Про те, як віднесення Товару №2 до товарів, на ввезення яких розповсюджується антидемпінгове мито, можливо лише за умови віднесення цього товару, до встановлених Міжвідомчою комісією кодів УКТ ЗЕД.

Таким чином, суд стверджує, що висновок експертизи, на який посилається митниця, є не однозначним та суперечливим, оскільки в експерта, який проводив дослідження, було відсутнє обладнання для визначення вмісту вуглецю у металах, що необхідно для остаточного вирішення питання належності матеріалів до сталі вуглецю. Крім цього лист управління адміністрування митних платежів Одеської митниці ДФС та лист митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС є не належними та недопустимими доказами щодо віднесення Товару №2 до товарів, на ввезення яких розповсюджується антидемпінгове мито, оскільки митницею не виносилось рішення про визначення коду Товару №2, як це передбачено МК України та Порядком.

Вказане свідчить про те, що звинувачення на адресу ОСОБА_1 , щодо вчинення порушення митних правил було винесено на підставі припущень, а не точно встановлених даних, які вказують на наявність в його діях вини у вчиненні даного правопорушення чим порушено норму статті 62 Конституції України, відповідно до якої жодне рішення або обвинувачення не може базуватись на припущенні, а усі сумніви відносно доказу вини особи повинні тлумачитись на користь такої особи. Принцип законності та презумпції невинуватості, якими у своїй роботі мають керуватись органи доходів і зборів закріплений і пунктом 3 статті 8 Митного кодексу України.

Отже, виходячи з викладеного, суд вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України і постанова митниці у справі про порушення митних правил № 3028/50000/19 є такою, що не відповідає вимогам закону

Також, суд зазначає, що місце розгляду справи про порушення митних правил № 3028/50000/2019 від 21.11.2019 р. - Одеська митниця ДФС, м. Одеса, Митна площа, 1, і дата вказана 21.11.2019 р.

Юридична адреса місцезнаходження Одеська митниця ДФС, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип (Гайдара), 21-А.

Ст. 524 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі..

Тому не зрозуміло, чому у протоколі про порушення митних правил №№ 3028/50000/2019 від 13.11.2019 р. вказано місце розгляду справи - Одеська митниця ДФС, м. Одеса, Митна площа, 1.

Статтею 531 МК України встановлено, що відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження у справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу правопорушення.

Ст. 20 КАС України вказано, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд враховує, що відповідачем доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а можливість збирання нових доказів та подання відзиву після ухвалення Постанови що оскаржується, вичерпана, приймаючи до уваги приписи ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 19, 42, 62 Конституції України, ст. ст. 4, 69, 90, 91, 93, 95, 191, 293, 470, 485, 489, 515, 524, 529, 531 Митного кодексу України, ст. 247, 289 КпАП України, ст.ст. 4, 6, 9, 14, 20, 77, 162, 242, 271, 272, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці ДФС (м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а) про скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил №3028/50000/19 від 21.11.2019 року Одеської митниці ДФС, згідно з якою громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає: 3 507 819 (три мільйони п`ятсот сім тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 66 копійок, - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: І.А. Бобуйок