Справа № 460/1476/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12006/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рокитнівської районної ради Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року (суддя - Дорошенко Н.О., м. Рівне, повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рокитнівської районної ради Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 20.06.2019 звернувся до суду з позовом до Рокитнівської районної ради Рівненської області, у якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення тридцять першої (позачергової) сесії сьомого скликання Рокитнівської районної ради Рівненської області від 24.12.2018 №399 «Про внесення змін до Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району» в частині, що стосується доповнень до пункту 12 рішення; визнати протиправною бездіяльність Рокитнівської районної ради щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського НВК «Школа І ступеня-гімназія», як особи, яку відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» Рокитнівської районної ради Рівненської області від 20.02.2019 №4 визначено переможцем конкурсу, та зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» і укласти з ним контракт.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» Рокитнівської районної ради Рівненської області, оформленим протоколом засідання від 20.02.2019 №4, ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія». Вказаний протокол направлено в Рокитнівську районну раду Рівненської області, яка є засновником навчального закладу, для прийняття рішення про укладання з переможцем конкурсу строкового трудового договору (контракту). Питання про укладення контракту з ОСОБА_1 було винесено на пленарне засідання тридцять п`ятої (позачергової) сесії сьомого скликання Рокитнівської районної ради Рівненської області, по якому 17.05.2019 відбулося голосування, за результатами якого контракт із ОСОБА_1 так і не був укладений. Позивач зазначає про допущену відповідачем протиправну бездіяльність, оскільки пункт 12 «Типового положення про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти», затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 28.03.2018 №291 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2018 за №454/31906, в безальтернативній формі зобов`язує засновника протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу призначити переможця конкурсу на посаду та укласти з ним строковий трудовий договір. Крім цього, позивач зазначає, що неприйняття рішення про призначення його на посаду директора та неукладення з ним строкового трудового договору (контракту) стало можливим тому, що всупереч положенням чинного законодавства Рокитнівська районна рада 24.12.2018 прийняла рішення №399 «Про внесення змін до Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району», яким пункт 12 доповнено наступним текстом: «Якщо Рокитнівська районна рада на своєму пленарному засіданні не призначила переможця конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району, то за таких умов оголошується новий конкурс». Таким доповненням, на думку позивача, фактично нівельовано право особи, яка стала переможцем конкурсу на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, і дискредитовано сам принцип обрання на посаду керівника закладу загальної середньої освіти на підставі конкурсного відбору, так як на практиці незалежно від того, що рішення конкурсної комісії не скасоване у визначеному законодавством порядку, призначення на посаду переможця конкурсу залежить, без будь якої логічної аргументації, від суб`єктивної волі депутатів районної ради. Вважаючи поведінку відповідача неправомірною, такою, що порушує його права та законні інтереси, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №460/1476/19 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рокитнівської районної ради щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського НВК «Школа І ступеня-гімназія», як особи, яку відповідно до протоколу від 20.02.2019 №4 засідання конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа 1 ступеня-гімназія» Рокитнівської районної ради Рівненької області визначено переможцем конкурсу. Зобов`язано Рокитнівську районну раду прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» і укласти з ним строковий трудовий договір (контракт). В позові в частині позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідачем не заперечується факт перемоги позивача в конкурсі на посаду керівника закладу, проте така перемога не є обов`язком призначити таку особу керівником навчального закладу, оскільки процедура проходження конкурсу та процедура призначення керівника органом місцевого самоврядування є різними, самостійними і незалежними одна від одної. Крім цього, наголошує, що навіть у випадку задоволення вимоги про зобов`язання районної ради призначити позивача на посаду директора, таке рішення може надалі бути невиконаним, якщо повторно не буде достатньої кількості голосів депутатів за його призначення, адже такі повноваження є виключною дискреційною компетенцією ради, як колегіального орган, відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування».

В іншій частині - щодо відмови в задоволенні частини позовних вимог, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що розпорядженням голови Рокитнівської районної ради від 26.12.2018 №63 «Про проведення конкурсу на посаду директора Рокитнівського НВК «Школи І ступеня-гімназія» вирішено провести конкурс на посаду директора Рокитнівського НВК «Школа І ступеня-гімназія», а також затверджено склад членів конкурсної комісії щодо проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади директора Рокитнівського НВК «Школа І ступеня-гімназія».

Згідно з протоколом засідання конкурсної комісії щодо проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» Рокитнівської районної ради Рівненської області від 20.02.2019 №4, на участь у конкурсі надійшли заяви від двох осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яких за результатами розгляду поданих документів було визнано кандидатами та допущено до участі в конкурсному відборі. Проведено письмове тестування кандидатів на знання законодавства України у сфері загальної середньої освіти та здійснено перевірку професійних компетентностей шляхом письмового вирішення ситуаційних завдань; заслухано презентації кандидатами перспективних планів розвитку навчального закладу. Загальна сума балів, набраних ОСОБА_1 , становить 136. Загальна сума балів, набраних ОСОБА_2 , становить 132.

За результатами проведеного засідання, конкурсна комісія вирішила визначити переможцем конкурсу на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» Рокитнівської районної ради Рівненської області ОСОБА_1 . та надати Рокитнівській районній раді протокол щодо визначення переможця конкурсу.

Колегія суддів зазначає, що будь-які зауваження від присутніх на засіданні конкурсної комісії членів комісії, у тому числі голови комісії, секретаря комісії, представників трудового колективу, представників громадського об`єднання батьків учнів, представників громадського об`єднання керівників закладів загальної середньої освіти, щодо процедури проведення конкурсу, об`єктивності визначення його результатів в протоколі засідання конкурсної комісії від 20.02.2019 №4 не відображені. Протокол підписаний всім складом комісії. Під підпис з протоколом ознайомлені кандидати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до Протоколу тридцять п`ятої (позачергової) сесії Рокитнівської районної ради Рівненської області (сьомого скликання) від 17.05.2019 №37до порядку денного сесії включено, зокрема, питання «Про контракт з директором Рокитнівського НВК «Школа І ст.-гімназія» ОСОБА_1 »

З зазначеного питання доповідала Смик Л.М. - голова конкурсної комісії з відбору керівників закладів загальної середньої освіти, що є об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району, яка зазначила, що конкурс на посаду директора Рокитнівського НВК «Школа І ступеня - гімназія» проводився всупереч вимогам про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти, що полягає в упередженому та необ`єктивному оцінюванні деякими членами конкурсної комісії іншого кандидата. Зокрема, при перевірці знань кандидатів за результатами розгляду ситуаційних завдань свідомо занижувались бали іншому учаснику конкурсу. Запропонувала не підтримувати проект рішення «Про контракт з директором Рокитнівського НВК «Школа І ступеня- гімназія» ОСОБА_1 ». Голосували рішення в цілому: за - 9, проти - 2, утримались - 16, не голосували - 1. Вирішили: рішення не прийнято.

Представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції ствердив, що висловлені головою конкурсної комісії зауваження щодо процедури проведення конкурсу та визначення його результатів є суб`єктивними судженнями доповідача, які не слугували підставою для неукладення контракту з ОСОБА_1 . Також підтвердив, що ні членами конкурсної комісії, ні іншим кандидатом на посаду рішення конкурсної комісії щодо визначення результатів та переможця конкурсу не оскаржувалось та є чинним. Правомірність процедури проведення конкурсу та визначення його результатів відповідачем. Також представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що на час судового розгляду справи новий конкурс на посаду керівника освітнього закладу Рокитнівською районною радою не оголошений.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення його на посаду директора навчального закладу за результатами проходження конкурсу, а також стверджуючи про незаконність рішення Рокитнівської районної ради від 24.12.2018 №399 «Про внесення змін до Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району» в частині, що стосується доповнень до пункту 12 рішення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що рішення конкурсної комісії, яким визначено переможця конкурсу на зайняття посади керівника закладу загальної середньої освіти, є обов`язковим для відповідного органу місцевого самоврядування, яким такий конкурс було оголошено та до виключної компетенції якого законом віднесено вирішення питання щодо призначення керівника закладу освіти комунальної власності, а відтак належним способом захисту порушених прав позивача єзобов`язання відповідача у встановленому законом порядку прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» і укласти з ним строковий трудовий договір (контракт). Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції вказав, що рішення Рокитнівської районної ради Рівненської області від 24.12.2018 №399 в оскарженій позивачем частині не мало жодного впливу на права та законні інтереси позивача та не призвело до виникнення для нього жодних правових наслідків, з огляду на що відсутність порушеного права свідчить про відсутність підстав для застосування заходів судового захисту.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є правильними з таких міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою-другою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Частиною другою статті 26 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №2145-VIII) передбачено, що керівник закладу освіти призначається засновником у порядку, визначеному законами та установчими документами, з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою і мають вищу освіту. Додаткові кваліфікаційні вимоги до керівника та порядок його обрання (призначення) визначаються спеціальними законами та установчими документами закладу освіти.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №651-XIV) посаду керівника закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності може обіймати особа, яка є громадянином України, має вищу освіту ступеня не нижче магістра та стаж педагогічної роботи не менше трьох років, а також організаторські здібності, фізичний і психічний стан якої не перешкоджає виконанню професійних обов`язків.

Згідно з абзацами 1-2 частини другої статті 26 Закону №651-XIV керівник закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника (засновників) закладу або уповноваженого ним (ними) органу. Керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти призначається на посаду за результатами конкурсного відбору строком на шість років (строком на два роки - для особи, яка призначається на посаду керівника закладу загальної середньої освіти вперше) на підставі рішення конкурсної комісії, до складу якої входять представники засновника (засновників), трудового колективу, громадського об`єднання батьків учнів (вихованців) закладу загальної середньої освіти та громадського об`єднання керівників закладів загальної середньої освіти відповідної адміністративно-територіальної одиниці. До участі у роботі комісії з правом дорадчого голосу можуть залучатися представники громадських об`єднань та експерти у сфері загальної середньої освіти.

Таким чином, відповідно до наведених положень Закону №651-XIV підставою для призначення на посаду керівника державного або комунального закладу загальної середньої освіти є рішення конкурсної комісії, прийняте за результатами конкурсного відбору.

Положення про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти розробляє та затверджує засновник на підставі типового положення, затвердженого центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (абзац 3 частини другої статті 26 Закону №651-XIV).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Рокитнівський навчально-виховний комплекс «Школа І ступеня-гімназія» є комунальним закладом, засновником якого є Рокитнівська районна рада.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 28.03.2018 №291, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2018 за №454/31906, затверджено Типове положення про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти (далі - Типове положення про конкурс), яке визначає загальні засади проведення конкурсу на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти. Засновники закладів загальної середньої освіти на підставі цього Типового положення розробляють і затверджують власні положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти.

Пунктом 10 Типового положення про конкурс визначено, що конкурсна комісія упродовж двох робочих днів з дня завершення конкурсного відбору визначає переможця конкурсу або визнає конкурс таким, що не відбувся, та оприлюднює результати конкурсу на веб-сайті засновника

Згідно з пунктом 12 Типового положення про конкурс, протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу засновник призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір.

Пунктом 20 частини першої статі 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради здійснюється вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

За приписами частини першої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює та не приймає доводи відповідача про те, що перемога в конкурсі на зайняття посади керівника закладу освіти комунальної форми власності не є обов`язковою для призначення переможця на таку посаду, оскільки прийняття рішення місцевою радою з означеного питання відноситься до її дискреційних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що за правилами абзаців 2-3 частини другої статті 25 Закону №2145-VIII засновник закладу освіти або уповноважена ним особа: укладає строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти, обраним (призначеним) у порядку, встановленому законодавством та установчими документами закладу освіти; розриває строковий трудовий договір (контракт) з керівником закладу освіти з підстав та у порядку, визначених законодавством та установчими документами закладу освіти.

Як проаналізовано вище по тексту судового рішення, чинним законодавством установлено порядок призначення на посаду керівника закладу освіти комунальної власності виключно на конкурсній основі. Суд не погоджується з розмежуванням відповідачем процедури проведення конкурсу та процедури призначення керівника закладу освіти органом місцевого самоврядування. Незважаючи на те, що ці процедури є різними, вони перебувають між собою в прямому правовому зв`язку, процедура проведення конкурсу на посаду керівника є встановленою законом передумовою призначення переможця конкурсу на таку посаду, при цьому обидві процедури об`єднані спільною метою - призначення на посаду найбільш компетентного учасника конкурсного відбору. Процедуру проведення конкурсу відповідно до Типового положення, яке є чинним нормативно-правовим актом, розробляє відповідний орган місцевого самоврядування, який оголошує такий конкурс, утворює у встановленому порядку комісію з проведення конкурсу, а рішення комісії про визначення переможця конкурсу є підставою для укладення з переможцем конкурсу контракту.

Суд апеляційної інстанції підкреслює, що законодавцем сформульовано абзац другий частини другої статті 26 Закону №651-XIV як імперативна норма, а саме: «Керівник державного, комунального закладу загальної середньої освіти призначається на посаду за результатами конкурсного відбору строком на шість років (строком на два роки - для особи, яка призначається на посаду керівника закладу загальної середньої освіти вперше) на підставі рішення конкурсної комісії...».

Аналогічним чином викладено пункт 12 Типового положення про конкурс на посаду керівника державного, комунального закладу загальної середньої освіти: «Протягом трьох робочих днів з дня визначення переможця конкурсу засновник призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір».

Так само безальтернативно сформульовано й абзац перший пункту 12 Положення про конкурс на посаду керівника закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ Рокитнівського району: «Рокитнівська районна рада призначає переможця конкурсу на посаду та укладає з ним строковий трудовий договір (контракт) у встановленому законодавством порядку».

Системний аналіз наведених норм та їх співвідношення з пунктом 20 частини першої статті 43 Закону №280/97-ВР дає підстави для висновку, що рішення конкурсної комісії, яким визначено переможця конкурсу на зайняття посади керівника закладу загальної середньої освіти, є обов`язковим для відповідного органу місцевого самоврядування, яким такий конкурс було оголошено та до виключної компетенції, якого законом віднесено вирішення питання щодо призначення керівника закладу освіти комунальної власності.

Крім того, відповідач помилково вважає, що задоволення позову шляхом зобов`язання Рокитнівської районної ради прийняти рішення про призначення позивача на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» і укласти з ним строковий трудовий договір (контракт) є втручанням судом в дискреційні повноваження відповідача, оскільки повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, апеляційний суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав. Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій -отримавши від конкурсної комісії рішення про визначення переможця конкурсу на зайняття посади керівника комунального закладу освіти, визнаючи процедуру й результати конкурсу правомірними, за відсутності до них будь-яких обґрунтованих зауважень, орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями не призначити переможця конкурсу на посаду. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - прийняти рішення про призначення про призначення керівника комунального закладу освіти, який визначений переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади або ж прийняти рішення про не призначення керівника комунального закладу освіти, який визначений переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2019 року у справі №816/274/16.

Зважаючи на те, що відповідач безпідставно не прийняв відповідного рішення в порядку та у спосіб, встановлений законом, це свідчить про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив права та законні інтереси позивача як переможця конкурсу на відповідну посаду, з огляду на що в даному випадку належним способом судового захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 є зобов`язання відповідача у встановленому законом порядку прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Рокитнівського навчально-виховного комплексу «Школа І ступеня-гімназія» і укласти з ним строковий трудовий договір (контракт).

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Так, як рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рокитнівської районної ради Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.