Справа № 460/1276/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Рівне №460/1276/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача - адвоката Красовського В.Б.; представника відповідача - Голоса С.М.; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Управління Держпраці у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ423/953/000116/НП-ФС від 02.05.2019, відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 417300 грн. 00 коп.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що керівником Управління Держпраці у Рівненській області відносно позивача винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 №РВ423/953/000116/НП-ФС, відповідно до якої на позивача накладено штраф в розмірі 417300 грн. 00 коп. Позивача притягнуто до відповідальності за створення перешкод у діяльності інспектора праці: не допуск до виробничих, службових та адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця, про що вказано в Акті про неможливість проведення інспекційного відвідування. Позивач вказує, що жодного недопуску з боку позивача до проведення інспекторами праці інспекційного відвідування не було; акт про неможливість проведення інспекційного відвідування не містить ідентифікації особи (осіб), які, на думку інспекторів праці, здійснили недопуск до проведення інспекційного відвідування. Позивач вказує, що процедура оформлення матеріалів інспекційного відвідування та процедура накладення штрафу відбулися з грубими порушеннями закону, що мало наслідком безпідставне накладення на суб`єкта господарювання штрафу - штрафні санкції не можуть застосовуватися до суб`єкта господарювання на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що на підставі наказу керівника Управління Держпраці у Рівненській області №540 інспекторами здійснено спробу інспекційного відвідування у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , ковбасний цех. Проте, прибувши на об`єкт за адресою провадження господарської діяльності о 13 год. 50 хв., охоронцем даного об`єкта та особою, яка назвалася власником даного об`єкта, в грубій формі створено перешкоду щодо допущення інспекторів праці на проведення інспекційного відвідування; факт перешкоди підтверджує фото-техніка та відео-техніка інспекторів праці, та інспектором НП Віднічуком О.М. Відповідач зазначає, що недопуск інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування є підставою для застосування штрафу у порядку статті 265 Кодексу законів про працю України, оскільки таке порушення охоплюється поняттям «порушення законодавства про працю». Відтак, у контролюючого органу були усі правові підстави для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу за постановою №РВ423/953/000116/НП-ФС. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 04.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 27.06.2019.

Ухвалою суду від 27.06.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 96)), у підготовчому засіданні оголошено перерву до 23.07.2019.

Ухвалою суду від 23.07.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 112)), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.09.2019.

Ухвалою суду від 30.07.2019 заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено: вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Рівненській області №РВ423/953/000116/НП-ФС від 02.05.2019, до набрання законної сили рішенням у справі №460/1276/19.

Ухвалою суду від 17.09.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №460/1208/19.

Ухвалою суду від 19.11.2019 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 10.12.2019.

У судове засідання прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову, та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

На підставі статей 243, 250 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 10.12.2019.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Начальником Управління Держпраці у Рівненській області винесено наказ від 01.04.2019 №540 «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 », відповідно до якого наказано інспекторам праці провести з 01.04.2019 по 02.04.2019 включно інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , ковбасний цех (далі іменується - Наказ №540) (а.с. 22).

Управлінням Держпраці у Рівненській області сформовано Направлення на інспекційне відвідування від 01.04.2019 №418/71-09-27 щодо проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (а.с. 24).

Інспекторами праці складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування від 01.04.2019 №РВ423/953/НП (далі іменується - Акт від 01.04.2019), відповідно до якого інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці: ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: виробничі, адміністративній приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Позивачем подані письмові заперечення та зауваження від 15.04.2019 до Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування №РВ423/953/НП (а.с. 29).

Начальником Управління Держпраці у Рівненській області винесено Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 24.04.2019 №РВ423/953/НП, яким постановлено розглянути справу про накладення штрафу відповідно до частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, яка відбудеться 02.05.2019 о 14:30 за адресою: 33028, місто Рівне, вулиця Лермонтова, 7, кабінет №208 (а.с. 50).

02 травня 2019 року позивач подав до Управління Держпраці у Рівненській області письмові пояснення щодо розгляду справи про притягнення до відповідальності (а.с. 33), відповідно до яких вказував на відсутність будь-яких порушень з боку суб`єкта господарювання та на відсутність правових підстав для накладення штрафу.

Першим заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 №РВ423/953/000116/НП-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 417300,00 грн. за порушення законодавства про працю у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці: ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: виробничі, адміністративній приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (далі іменується - Постанова №РВ423/953/000116/НП-ФС) (а.с. 20).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення - Постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України №322-VIII від 10.12.1971 (далі іменується - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За правилами частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі іменується - Закон України №877-V), заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

У разі якщо суб`єкт господарювання на відповідний плановий період включений до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) одночасно кількох органів державного нагляду (контролю), відповідні планові заходи здійснюються органами державного нагляду (контролю) комплексно - одночасно всіма органами державного нагляду (контролю), до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) яких включено суб`єкта господарювання (частина друга статті 4 Закону України №877-V).

Здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України №877-V, планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі іменується - Порядок №295).

Суд зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

За правилами частини першої статті 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» втратила чинність 14.05.2019.

Суд зазначає, що оскаржувана Постанова №РВ423/953/000116/НП-ФС винесена контролюючим органом у період чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а відтак у даному випадку норми такого нормативно-правового акта підлягають застосуванню.

Пунктом 1 Порядку №295 встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Пунктом 5 Порядку №295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

Відповідно до пункту 8 Порядку №295, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Судом встановлено, що інспектор праці не повідомляв попередньо об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до пункту 11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідач вказує, що 01.04.2019 інспекторами праці здійснено спробу проведення інспекційного відвідування у суб`єкта господарювання - ОСОБА_1 , внаслідок чого інспекторам не надано доступу до виробничих, службових, адміністративних будівель об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

В Акті від 01.04.2019 вказано: на виконання наказу Управління від 01.04.2019 №540 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 ; проте, прибувши на об`єкт за адресою провадження господарської діяльності о 13 год. 50 хв., охоронцем даного об`єкта та особою, яка назвалася власником даного об`єкта, в грубій формі створено перешкоду щодо допущення інспекторів праці на проведення інспекційного відвідування; факт перешкоди підтверджує фото-техніка та відео-техніка інспекторів праці, та інспектором НП Віднічуком О.М.

Відповідно до частини першої статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Зі змісту оскаржуваної Постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС вбачається, що остання винесена на підставі, зокрема, абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу за вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідач стверджує, що позивачем створено перешкоди у діяльності інспектора - не надано доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

З даного приводу суд зазначає, що не допуск інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування та ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця, за своєю суттю являються виразом активних дій суб`єкта господарювання, що унеможливлюють проведення відповідної перевірки (пряма відмова посадової чи уповноваженої особи товариства допустити інспекторів до перевірки).

Не допустити до проведення інспекційного відвідування чи відмовити у доступі до приміщень може виключно посадова або уповноважена особа суб`єкта господарювання. Тобто, ідентифікація особи, яка створила перешкоди у діяльності інспектора праці, є визначальною обставиною.

Натомість, судом встановлено, що позивач жодним чином не відмовляв інспекторам праці у проведенні інспекційного відвідування та у доступі до приміщень, оскільки повідомив про його відсутність на роботі.

Натомість, інспекторами праці жодним чином не встановлено осіб, які вчинили, на їх думку, недопуск до приміщень.

Суд також зазначає, що інспектори праці мали можливість здійснити повторний виїзд (вихід) на адресу провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 на наступний день - 02.04.2019, проте цього не зробили (Наказ №540 передбачав можливість здійснення інспекційного відвідування з 01.04.2019 по 02.04.2019 включно).

Наказом Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2017 р. за №1500/31368) (далі іменується - Наказ №1338) (чинний на момент проведення інспекційного відвідування) затверджено форми документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів, зокрема, Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування.

У формі Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування міститься рядок «Інспекційне відвідування / невиїзне інспектування (необхідне відмітити) неможливо провести у зв`язку з: створенням перешкод у діяльності інспектора праці:

«ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця: _________________________

(за наявності відповідної інформації вказати: адресу приміщення, до якого не допускається інспектор праці; за відсутності адреси слід вказати опис місцевості, на якій розташоване приміщення, будь-які інші додаткові дані, що ідентифікують приміщення; інформацію щодо осіб, які вчиняють перешкоди)».

В Акті від 01.04.2019 міститься відмітка саме навпроти змісту вказаної вище підстави, та вказана адреса: АДРЕСА_1.

Натомість, у даній графі відсутня будь-яка інформація щодо особи чи осіб, які вчинили такі перешкоди.

Окрім того, у графі «Перешкоджання зафіксовано засобами аудіотехніки, фототехніки, відеотехніки (необхідне відмітити)» містяться відмітки про фіксацію «фототехніки» та «відеотехніки».

У судовому засіданні представник відповідача вказав, що таке фіксування здійснювалося на особисті мобільні телефони інспекторів праці, що на переконання суду є недопустимими доказами.

Суд констатує, що відповідачем не доведено суду обставин щодо створення посадовими чи уповноваженими особами позивача чи позивачем безпосередньо перешкод у діяльності інспектора праці щодо не допуску до приміщень, а відтак складу порушення немає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі іменується - Порядок №509) (чинний на момент проведення інспекційного відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що уповноважена особа Управління Держпраці у Рівненській області не має повноважень щодо накладення штрафу на підприємство на підставі Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування.

Дана позиція узгоджується з нормами пунктів 16, 17 Порядку №295.

Так, відповідно до пункту 16 Порядку №295, у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Відповідно до пункту 17 Порядку №295, копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Тобто, після складання Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування з підстави створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці, примірник такого Акта підлягає надісланню об`єкту відвідування виключно з метою усунення перешкод, що стали підставою для неможливості проведення інспекційного відвідування.

Отже, Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування / невиїзного інспектування з підстави створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці не є правовою підставою для прийняття керівником контролюючого органу рішення про накладення штрафу у відповідності до Порядку №509.

Правовою (юридичною) підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за статтею 265 Кодексу законів про працю України є акт посадової особи (осіб) контролюючого органу, складений за результатами проведеного інспекційного відвідування/невиїзного інспектування, в якому викладений чіткий та повний опис виявлених порушень законодавства про працю, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України. Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування можу слугувати лише підставою для вжиття заходів до суб`єкта господарювання щодо усунення перешкод.

Окрім того, в матеріалах справи міститься Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №РВ418/1575/ПН, складений інспекторами праці того ж дня - 01.04.2019, щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27), що ставить загалом під сумнів факт недопуску інспекторів праці до проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 (ідентичні адреси провадження діяльності, ідентична дата виходу на проведення інспекційного відвідування, ідентичний опис щодо недопуску до проведення інспекційного відвідування, ідентична дата складання Акта та час).

Також суд зазначає, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області - задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Рівненській області «Про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » №540 від 01.04.2019.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 (а.с. 145) апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 - без змін.

Частиною першою статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 встановлено наступні обставини: «Відповідно, суд вважає що відповідач, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, не надав допустимих доказів, які підтверджують факт здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності за адресою АДРЕСА_1 , ковбасний цех»; «Судом встановлено, що в службовій записці ОСОБА_3 від 01.04.2019 року міститься інформація згідно Порядку повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця. Разом з тим, будь-якої інформації про фактичні обставини, наявність в діях ФОП ОСОБА_1 ознак порушень або інших дій, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону, які могли стати підставою для прийняття рішення про здійснення позапланового контрольного заходу, зазначена службова записка не містить».

Тобто, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №460/1208/19 визнано протиправним та скасовано Наказ №540, який і був підставою для проведення у позивача інспекційного відвідування.

Скасування Наказу №540 свідчить про неможливість застосування до суб`єкта господарювання юридичних наслідків, що за своєю правовою суттю є реалізацією такого наказу.

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень - обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини1 очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У випадку розгляду справи присяжними у своєму зверненні до присяжних суддя повинен чітко пояснити факти та питання, які присяжні повинні вирішити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Встановлених під час вирішення спору по суті обставин достатньо для висновку про протиправність оскаржуваної Постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення - Постанови №РВ423/953/000116/НП-ФС у порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4173 грн. 00 коп., сплачена відповідно до квитанції №0.0..1 від 24.05.2019, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Лермонтова, 7; ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02 травня 2019 року №РВ423/953/000116/НП-ФС.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 4173 (чотири тисячі сто сімдесят три) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 грудня 2019 року.

Суддя Недашківська К.М.