Справа № 120/3183/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2019 р. Справа № 120/3183/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Драло В.О.,

представника позивача: Славінський Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вороновицька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 Вінницького району Вінницької області, про зобов`язання вжиття заходів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вороновицька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 Вінницького району Вінницької області, у якому просив:

зобов`язати Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області вжити заходів з оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, виділити кошти на виготовлення проекту землеустрою по відведенню вказаної вище земельної ділянки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Вороновицька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1, яка перебуває на балансі Відділу освіти, молоді та спорту Вороновицької селищної ради, користується земельною ділянкою орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: вул. Гагаріна, 2, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, яка знаходиться у комунальній власності Вороновицької селищної ради, без оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За інформацією Вороновицької селищної ради, Відділ освіти, молоді та спорту зазнааченої ради є балансоутримувачем та власником майна Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, яка знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 2, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області.

На думку позивача, відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористування, формує ризики для нормального функціонування навчального закладу та навчального процесу.

Крім того, орган, уповноважений здійснювати функції щодо зобов`язання оформити належним чином право користування земельною ділянкою Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, відсутній, тому прокурор на підставі статті 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 53 КАС України звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави зі статусом позивача у справі.

07.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 28.10.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

28.10.2019 року розгляд справи відкладено на 20.11.2019 року, у зв`язку з незакінченням строків для подання відзиву відповідачем.

20.11.2019 року розгляд справи відкладено на 10.12.2019 року.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Відтак суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до рішення Вінницької районної ради Вінницької області № 216 від 27.07.2017 року «Про передачу майна з спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ району у комунальну власність Вороновицької об`єднаної територіальної громади» вилучено з безоплатного постійного користування з правом володіння відділу освіти Вінницької районної державної адміністрації цілісний майновий комплекс, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району, Вороновицьку середню загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 1 та передано її безоплатно з спільної власності територіальних громад сіл, селищ району в комунальну власність Вороновицької об`єднаної територіальної громади.

Рішенням Вороновицької селищної ради 35 сесії 6-го скликання від 14.10.2014 року вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки Вороновицькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1 з метою оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 9,0 га для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти по вул. Гагаріна, 2, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, із земель житлової та громадської забудови Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 в межах смт. Вороновиця.

У листі Вороновицької селищної ради № 02-23/430 від 04.06.2019 року, наданого на запит заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури, повідомлено про те, що рішення Вороновицькою селищною радою про затвердження вказаного проекту землеустрою та надання у постійне користування Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 не приймалось, а також до селищної ради з заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою та надання у постійне користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 району АДРЕСА_1 області, Відділ освіти Вінницької районної державної адміністрації і СЗОШ І-ІІІ ступенів №1 не зверталися.

За інформацією Вороновицької селищної ради, Відділ освіти, молоді та спорту є балансоутримувачем та власником майна Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, яка знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 2, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до листа Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 від 13.06.2019 року за № 04-04/173, школа не замовляла роботи у землевпорядної організації на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки; раніше цим питанням займався відділ освіти Вінницької районної державної адміністрації; на даний час заклад освіти відноситься до Відділу освіти, молоді та спорту Вороновицької селищної ради; на черзі буде замовлено документи на землекористування земельної ділянки, площею 0,9 га.

За інформацією Відділу освіти, молоді та спорту Вороновицької селищної ради, наданою у листі від 03.07.2019 року за № 01-23/282, розробка проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, орієнтовною площею 9,0 га, не здійснювалося у зв`язку з відсутністю фінансування на оплату таких робіт. Виконання робіт з розробки проекту землеустрою земельної ділянки планується після отримання відповідного фінансування.

Таким чином, на думку позивача, Вороновицька селищна рада, будучи власником Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, а також суб`єктом, який виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, не виконала покладені на неї законодавством повноваження, а саме, починаючи з липня 2017 року (з часу передання Вороновицької СЗШ у власність Вороновицької селищної ради), не вжила заходів щодо виділення коштів на виготовлення проекту землеустрою по відведенню зазначеної вище земельної ділянки та, як наслідок, не прийняла рішення про затвердження проекту землеустрою, чим допустила протиправну бездіяльність.

Відтак, на день звернення заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури із цим позовом, правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: АДРЕСА_1 , Вороновицькою селищною радою належним чином оформлено не було.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а, від 5 листопада 2019 року у справі №804/4585/18.

В даному адміністративному позові заступник керівника прокуратури стверджує, що Вороновицька селищна рада не виконала покладені на неї повноваження з оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: АДРЕСА_1 , смт АДРЕСА_1 , що зумовило виникнення загрози для нормального функціонування закладу та здійснення навчально-виховного процесу та може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. При цьому, як зазначив заступник керівника прокуратури, орган, на який покладаються повноваження щодо забезпечення виконання селищною радою своїх зобов`язань у спірних правовідносинах, відсутній.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України, належить, зокрема: організація землеустрою; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

З цього приводу суд зазначає, що особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний позов поданий до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом з підстави як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти, серед іншого, належать земельні ділянки. Порядок, умови та форми набуття закладами освіти прав на землю визначаються Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно п. «а» ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Як зазначено у ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті "а" частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою, інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Тобто, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, оформлених у відповідності до вимог закону. При цьому, відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористуванням.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, а саме: власні - 1) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; та делеговані - 1) здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, 8) підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; 9) організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; 10) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Приписами п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, власники і адміністрація навчально-виховних закладів та громадяни, які організують або здійснюють навчальні та виховні процеси, зобов`язані забезпечити для цього умови, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на збереження і зміцнення здоров`я, гігієнічне виховання відповідних груп населення та вивчення ними основ гігієни.

Положеннями Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально - виховного процесу ДСанІІіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.2001, встановлені основні вимоги щодо утримання приміщень загальноосвітніх навчальних закладів.

Пунктом 2.3 Державних санітарних правил передбачені вимоги щодо дотриманням санітарних норм щодо відстані земельних ділянок під навчальними закладами від джерел викидів шкідливих речовин, шуму, вібрації, електромагнітних та іонізуючих випромінювань. Не допускається їх розміщення в санітарно-захисних зонах промислових підприємств та інших об`єктів, що є джерелами забруднення довкілля небезпечними факторами тощо. Отже, правилами передбачені вимоги щодо розміщення земельної ділянки, її характеристик тощо.

Вказані Державні санітарні правила і норми поширюються на загальноосвітні навчальні заклади, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

Положеннями ч. 3 ст. 66 Закону України «Про освіту» передбачено, що сільські, селищні ради відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти на відповідній території, мають право засновувати заклади освіти, реорганізовувати і ліквідовувати їх, забезпечувати їх діяльність і розвиток.

Отже, вищевказані норми вказують на те, що земельні ділянки під навчальними закладами мають бути належним чином оформлені та використовуватися у порядку, встановленому законодавством, інакше, це може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких знаходяться навчальні заклади, створює передумови для зловживань щодо розпорядження земельною ділянкою, формує ризики для нормального функціонування навчального закладу та навчального процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушує інтереси держави у сфері охорони дитинства.

Відсутність правовстановлюючих документів порушує передбачені державою принципи раціонального й ефективного використання та охорони земель та призводить до неефективного управління земельними ресурсами та землекористування.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів об`єднаних територіальних громад, серед іншого, належать видатки на загальноосвітні навчальні заклади.

Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Вороновицька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1, користується земельною ділянкою орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: вул. Гагаріна, 2, смт. Вороновиця, Вінницького району Вінницької області, яка знаходиться у комунальній власності Вороновицької селищної ради.

Однак в порушення вимог земельного законодавства та положень Закону України «Про освіту», правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яку використовує Вороновицька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1, не оформлено, державну реєстрацію права постійного користування не проведено.

З огляду на наведене, вказані порушення свідчать про допущену бездіяльність з боку Вороновицької селищної ради.

Отже, Вороновицька селищна рада, являючись суб`єктом, який здійснює управління Вороновицькою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1, відповідає за її матеріально - технічне забезпечення, виконує повноваження у земельній сфері щодо надання земельних ділянок у користування, здійснює контроль за додержанням земельного законодавства та законодавства, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення права постійного користування земельною ділянкою, на якій знаходиться школа, допускаючи протиправну бездіяльність.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у відповідача існує обов`язок вживати заходи для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Оскільки відповідачем не виділено кошти для розробки проекту землеустрою, дій щодо оформлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку не вживалось, суд вважає таку бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши доводи позивача, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

А тому судовий збір на користь позивача в даному випадку стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області вжити заходів щодо виділення коштів на виготовлення проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки та оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під будівлями та спорудами Вороновицької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1, орієнтовною площею 9,0 га, за адресою: АДРЕСА_1 2 АДРЕСА_2 смт АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь Вінницької місцевої прокуратури сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 16.12.2019

Позивач: заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави (, провул. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)

Відповідач: Вороновицька селищна рада Вінницького району Вінницької області (, вул. Козацький шлях, 60, смт. Вороновиця, Вінницький район Вінницька область, 23252)

Суддя Шаповалова ОСОБА_1 ОСОБА_2