Справа № 810/2290/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2018 року м.Київ № 810/2290/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є.;

при секретарі судового засідання Бровчук Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ;

представника позивача - Дасюка В.В.;

представника третьої особи - Власова М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України ,третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:
до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до МО України, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України та зобов`язати відповідача розглянути його заяву про одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про її виплату відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ 25.12.2013 № 975, а також встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан; з 14.05.2013 йому була встановлена 3 групи інвалідності, а з 27.01.2015 - інвалідність 2 групи внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.

28.12.2015, він звернувся до військового комісаріату Київської області з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності, яке пов`язане з виконанням військової служби в Демократичній Республіці Афганістан на підставі до п.4 ч.2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Військомат, листом №2/5 81 від 19.01.2016, направив документи позивача на опрацювання до Департаменту фінансів МОУ України. Однак, 24.04.2018, відповідач відповів про відсутність підстав для подання пропозицій про призначення грошової допомоги, оскільки позивач був звільнений з Прикордонних військ КДБ СРСР. Згідно із ст.23 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" фінансове забезпечення витрат, повязаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для МО, розвідувальних органів України та інших органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Згідно із п. 17 Порядку №975 виплата одноразової грошової допомоги особам звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, тому дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не поширюється на позивача. Документи були повернуті до Київського обласного військового комісаріату.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду, вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права щодо належного соціального забезпечення осіб, які отримали інвалідність у зв`язку із проходженням військової служби, які гарантуються законодавством України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що після опрацювання документів позивача було встановлено, що підстав для їх подання на комісію немає, позаяк вони підтверджують проходження військової служби позивачем та звільнення з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР.

Згідно з п.17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 встановлено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Тому виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України й документи позивача були повернуті до Київського обласного військового комісаріату.

Представник третьої особи ОСОБА_3 позовні вимоги не підтримав та пояснив, що на виконання п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженою постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 військовим комісаріатом було складено та направлено висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який з 26.01.2015 визнаний інвалідом 2 групи. Натомість, відповідач не знайшов правових підстав для здійснення таких виплат, тому вважає, що представником відповідача обгрунтовано доведено правомірність відмови у проведенні нарахування та виплати грошової допомоги згідно ст.23 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив таке:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, з 06.1985 по 04.1987, в тому числі в складі діючої армії. В період з 01.11.1985 по 22.05.1987 служив при військовій частині № НОМЕР_1 на території Демократичної республіки Афганістан, що підтверджується довідкою №4/126 від 27.03.2018, виданою Києво-Святошинським районним військовим комісаріатом (а.с. 56). Він також є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 06.06.1997 (а.с. 16).

12 грудня 2012, Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України було надано витяг із протоколу №2488, яким встановлено, що поранення (контузія) та захворювання ОСОБА_1 отримано при виконанні обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 54).

Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0197949 від 14.05.2013, під час первинного проходження огляду позивачу було встановлено 3 групу інвалідності з причини поранення, контузії, захворювання, що пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з 07.05.2013 довічно (а.с. 17).

В подальшому, при повторному огляді МСЕК, 27.01.2015 позивачу було встановлено 2 групу інвалідності з причини поранення, контузії, захворювання, що пов`язанні з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, з 26.01.2015 довічно, про що свідчить довідка до акту МСЕК серії АВ № 0197949 від 27.01.2015 (а.с. 18).

28.12.2015, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок поранення (контузії) і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, також додав необхідні документи.

Розглянувши заяву, військомат листом від 19.01.2016 № 2/5/82 повідомив позивача про направлення усіх документів на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Листом від 16.04.2018 року за №3/6/1047, Департамент фінансів МОУ на звернення представника позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності, повідомив, що особам, які звільнялися з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється МОУ, надані документи повернуті листом №248/3/6/940 від 26.02.2016 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 22).

Не погодившись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне: згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 Закону України №2011-XII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України №2011-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 16-2 Закону України №2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 9 ст. 16-3 Закону України №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

При цьому, пунктом 2 наведеної постанови унормовано, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331;

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу 3 групи інвалідності (07.05.2013), а саме Закон України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб №328 від 3 листопада 2006 року, яка діяла з 1 січня 2007 до 1 січня 2014, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.

Так, частинами другою та шостою статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній з 01.01.2007 до 01.01.2014, було передбачено: 2) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України; 6) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII в редакції, чинній з 01.01.2007 до 01.01.2014, є розуміння видів військової служби, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призивом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 цього ж Закону (в редакції до 01.01.2014) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема: особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби; - визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби; - відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Посилання позивача на пункт 4 частини 2 статті 16 Закону України №2011-XII є безпідставним, позаяк зазначена норма не розповсюджується на військовослужбовців строкової служби.

Для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. (п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України №2011-XII).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у 1987 році, а інвалідність первинно встановлено від 07.05.2013, після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача не виникає.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року у справі №750/5074/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки, позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Також, згідно п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до п. 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Листом № 3/6/1047 від 16.04.2018 Департамент фінансів МОУ документи позивача повернув до Київського обласного військового комісаріату без розгляду через нездійснення виплат одноразової грошової допомоги МОУ особам, які звільнялися з Прикордонних військ.
Суд критично ставиться до твердження представника МОУ стосовно того, що МОУ не є правонаступником прикордонних військ КДБ СРСР, через що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу, який проходив службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Однак, у зв`язку з пропущенням позивачем тримісячного строку після звільнення з військової служби для отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби, у зв`язку з встановленням інвалідності, суд приходить до висновку про відсутність протиправності дій Міністерства оборони України.
Відносно позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 та про встановлення судового контролю за виконанням даного судового рішення, суд зазначає, що ці позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання дій відповідача щодо невиплати грошової допомоги на підставі адвокатського запиту ОСОБА_4 , відповідно задоволенню не підлягають.

Суд також звертає увагу, що наявними у справі документами не було доведено, що позивач звертався до Міністерства оборони із заявою з питання виплати одноразової грошової допомоги та прийняття рішення відповідно до Закону "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Поміж іншого, Порядком №975 визначена процедура звернення для одержання соціальної виплати- одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Заява та відповідні документи подаються не безпосередньо до МОУ, а уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи.

Судом не було встановлено, що представником позивача заяву було подано до органу, визначеному Порядком №975.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.1-1 ст. 2 КАСУ встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

На думку суду відповідачем була доведена правомірність дій, які виявились у прийнятті рішення рішення, оформленого листом 16.04.2018 за №248/3/6/1047.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (код 00034022, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6) про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення . У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.