Справа № 420/6872/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6872/18
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І.О.,

суддів Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта Чакір В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауреус Трейдинг» до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення збитків, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ауреус Трейдинг» (далі - ТОВ «Ауреус Трейдинг») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці ДФС в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 500060//2 від 11.12.2018 року та стягнути понесені збитки за простій вантажу у сумі 132 231 грн.

Окрім того, ТОВ «Ауреус Трейдинг» просило стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари.

На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи. Поряд з цим, за твердженням позивача, ненадання додаткових документів, не є підставою для прийняття рішення про застосування другорядного методу визначення митної вартості товару, адже митний орган повинен довести доцільність його застосування.

Доводячи правомірність заявлених вимог про стягнення збитків, ТОВ «Ауреус Трейдинг» наголосило, що незаконні дії Одеської митниці ДФС призвели до спричинення збитків, що виразилися в надмірній сплаті за простій контейнера з вантажем більше 12 днів у сумі 132 231 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, прийнятого за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000067/2 від 11.12.2018 р.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - Держказначейство) збитків у сумі 132 231 грн., суд відмовив.

Також не були задоволені вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що декларантом до Одеської митниці ДФС, відповідно до укладеного зовнішньоекономічного договору, надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, котрі цілком достатні для підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару.

Наведені обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про те, що визначення Одеською митницею ДФС митної вартості не за основним методом (за ціною договору), не є обґрунтованим та суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеними статтею 8 Митного кодексу України.

До того ж, суд першої інстанції звернув увагу, що Одеська митниця ДФС не довела належними доказами правомірність застосування до декларанта другорядного методу, а саме, визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (третій метод).

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення надмірно сплачених коштів за простій вантажу, суд виходив із приписів ст. 301 Митного кодексу України, ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 р. №643.

На думку суду, дані нормативні акти встановлюють, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Одеська митниця ДФС, оскаржуючи рішення суду, в частині задоволення позову, заявляє про його незаконність та необґрунтованість. Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000067/2 від 11.12.2018 р. та ухвалити нове про відмову в задоволенні даної вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги митниця зазначила, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які, у випадку заниження митної вартості, передбачають необхідність здійснення її перевірки. При цьому, на думку скаржника, увагу слід звертати на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.

До того ж, у випадку спрацювання АСАУР, за поясненнями митного органу, виникає необхідність проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів, запиту додаткових документів, а у випадках, передбачених ст. 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

З огляду на спрацювання системи АСАУР, були досліджені числові значення складових митної вартості товарів митної декларації №UA500060/2018/000067/2 від 11.12.2018 р. та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті.

Позаяк, в процесі митного контролю у поданих документах були виявлені розбіжності, а також останні не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, цілком правомірно, на думку митного органу, були витребувані додаткові документи. Проте, у відповідь на таку вимогу, декларант повідомив про їх відсутність.

Резюмуючи викладене, суб`єкт владних повноважень вважав, що діяв на підставі та в межах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

ТОВ «Ауреус Трейдинг» не скористалося правом подання відзиву на апеляцію.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

26.06.2018 р. між ТОВ «Ауреус Трейдинг» (Покупець) та компанією «WANLI GROUP TRADE LIMITED» (Продавець) укладений договір закупівлі імпортного товару SHTST-26062018 (шини пневматичні, гумові, нові для легкових автомобілів, зимні).

За змістом п. п.1.1, 2.1-2.3 даного договору Продавець відвантажує товар вантажні шини та легкові шини в асортименті, бренди «WANLI», зазначені в комерційному інвойсі, виробництва компанії «WANLI GROUP TRADE LIMITED», а Покупець отримує товар відповідно до комерційного інвойсу, який є невід`ємною частиною контракту.

Товар відвантажується в один чи декілька морських контейнерів. Розмір, тип, і кількість контейнерів вказується в комерційному інвойсі. Загальна кількість товару вказується в комерційному інвойсі, котрий додається до кожної конкретної поставки товару. Вага нетто, брутто, об`єм вантажу визначаються пакувальним листом. Якість товару відповідає копії сертифікату якості ЕСЕ, виданого виробником.

01.10.2018 р. сторонами була підписана додаткова угода до договору закупівлі імпортного товару SHTST-26062018, де п. 5.1 дозволено Покупцю проводити повну передплату товару, що є предметом поставки.

Відповідно до комерційного інвойсу від 08.10.2018 р. №18090629, на виконання умов вищеозначеного контракту, Продавцем було відвантажено на адресу Покупця шини пневматичні, гумові, нові, для легкових автомобілів, зимні, загальною вартістю 56 321,03 долара США (т.1 а.с.24).

З метою здійснення митного оформлення товару декларант позивача, в особі ПП «Трейд Бізнес Сервіс», подав до Одеської митниці ДФС.

- митну декларацією №UA500060/2018/037032 від 03.12.2018р.;

- зовнішньоекономічний контракт від 26.06.2018р. №SHTST-26062018;

- коносамент HLCUCA від 13.10.2018 р.;

- рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 08.10.2018р. №18090629;

- декларацію про походження товару від 18.10.2018р. №18090629;

- банківський платіжний документ від 28.11.2018р. №182;

- автотранспортні накладні.

Одеська митниця ДФС, перевіряючи надані декларантом документи, встановила, що в останніх містяться розбіжності, а також вони не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари.

Підставою для такого висновку, на думку митного органу, є порушення наступних умов договору від 26.06.2018 р. №SНТSТ-26062018:

- пункт 5.1. встановлює часткову передплату товару, натомість проведена його повна оплата в іноземній валюті за платіжним дорученням від 28.11.2018р. №182 (т.1 а.с.145);

- пункти 5.2, 5.4 передбачають обов`язок Продавця протягом 20 календарних днів з моменту передплати готувати вантаж до відправки та обов`язок Покупця сплатити останню частину вартості товару за сім днів до його прибуття до порту Одеса. Вантаж надійшов до порту Одеса 15.11.2018р., а повна оплата вартості вантажу проведена 28.11.2018 р.;

- пункт 5.3 наданий коносамент №НLСUСА від 13.10.2018 р. без першої сторінки, а саме: сторінки 2, 3 (т.1 а.с.143).

- пункти 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 встановлюють, що вага нетто, вага брутто та загальний об`єм вантажу визначаються Пакувальним аркушем, але останній, був відсутній при митному оформленні;

- пункт 2.3 відсутність сертифікату якості ЕСЕ.

Одеською митницею ДФС, на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме:

виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини;

копії митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

11.12.2018 р. електронним повідомленням декларант відповів митному органу про відсутність можливості надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів та просив здійснити митне оформлення товару на підставі наданих документів.

11.12.2018 р. Одеською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000067/2.

Підставою для прийняття вказаного рішення митний орган зазначив наведені вище порушення контракту, а підставою для застосування другорядного методу визначення митної вартості вказав відомості з бази даних ЄАІС, з яких вбачається проведення митного оформлення подібних (аналогічних) товарів за вищою вартістю.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апелянта та висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст. 52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 Митного кодексу України забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи обставини, які стали підставами для корегування митної вартості товарів, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Оплата декларантом, 28.11.2018 р., вантажу в повному обсязі за платіжним дорученням №182, не свідчить про порушення умов оплати, адже це передбачено договором.

Окрім того, колегія суддів вважає важливим аргумент суду першої інстанції, що Митний кодекс України не ставить у залежність декларанту право на розмитнення товару за ціною договору від наявності банківського документу, який підтверджує сплату товару. Тому, не можна погодитися зі скаржником, що оплата товару в повному обсязі, а не частками викликає обґрунтовані сумніви щодо складових митної вартості.

Досліджуючи доводи апеляції про надання неповного тексту коносаменту та про відсутність пакувального листа, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, декларантом був наданий коносамент HLCUCA від 13.10.2018 р., який був прийнятий митним органом без зауважень. Понад те, вимагаючи у декларанта додаткові документи, митний орган не зазначив про надання йому повного тексту коносаменту. З наведеного слідує висновок, що дані, які були зазначені в даному документі були достатніми для розмитнення товару.

Слід відзначити, що коносамент (Bill of Lading) документ, що регулює правовідносини мiж перевізником та одержувачем вантажу, свідчить про прийняття перевізником вантажу, містить відомості про вантаж, та є одним з документів, що підтверджують наявність i зміст договору морського перевезення.

У коносаменті, зокрема зазначаються: найменування вантажу, його маркування, кiлькiсть місць чи кiлькiсть та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнiшнiй вигляд, стан i особливі властивості вантажу.

Пакувальний лист один із основних товаросупроводжувальних документів, що містить перелік усіх видів і сортів товару, що знаходяться в кожному товарному місці (ящику, коробці, контейнері Пакувальний лист і рахунок-фактура мають практично однаковий зміст, відмінність полягає лише у тому, що в пакувальному листі не вказуються ціни. У якості пакувального листа може використовуватися Типова форма товаро-супроводжувального документа, що є універсальним документом і може застосовуватися як Сертифікат якості, Пакувальний лист і Відвантажувальна специфікація.

Правова характеристика пакувального листа свідчить про те, що його відсутність не впливає на митну вартість товару, оскільки загальна вага шин пневматичних, гумових, нових, для легкових автомобілів, зимніх містилася в копіях міжнародних товарно-транспортних накладних №4051/1, №4051/2, коносаменту №НLСUСА від 13.10.2018 р.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Так, слушно зауважити, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором в контексті вчинення відповідних дій.

Окрім того, наявність в системі АСАУР інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауреус Трейдинг» до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення збитків залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ч.5 ст.328 КАС України.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Г. В. Семенюк

суддя О. І. Шляхтицький

Повне судове рішення складено 16.12.2019 року.