Справа № 120/2609/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2609/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

16 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року (повний текст якого складено 16 вересня 2019 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив: визнати протиправними рішення щодо перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнту 1% за кожний рік стажу роботи; зобов`язати провести повторний розрахунок пенсії з 01.10.2017 з урахуванням коефіцієнту 1,35 % за кожний відпрацьований рік.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.10.2017 йому здійснено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту страхового стажу із величини оцінки одного року страхового стажу 1% замість 1,35%. На думку позивача, таке рішення є протиправним, оскільки при призначенні пенсії йому визначено коефіцієнт 1,35%, а відтак саме останній має бути застосований при перерахунку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне та необ`єктивне дослідження обставин справи, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що наведені судом першої інстанції мотиви не стосуються предмету оскарження та не можуть аргументовано пояснити відмову суду у врахуванні доводів адміністративного позову.

З урахуванням вимог п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивачу з 2003 року призначено пенсію по 2 групі інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосовано коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35%.

В подальшому, розпорядженням управління позивачу з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії за віком і застосовано коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1 %.

Згодом, ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою, за наслідком розгляду якої отримав лист вих.№2043/К-10 від 19.07.2019, в якому зазначено, що для обчислення розміру пенсії враховано заробітну плату за період з 01.07.1995 по 30.09.2010. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 3,02578. Для перерахунку заробітної плати з 01.10.2017 застосовується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки, що дорівнює 4404,35 грн. Середньомісячний заробіток склав 13326,59 грн.: 4404,35х3,02578. У зв`язку із зміною прожиткового мінімуму розрахунок пенсії позивача становив в сумі 5962,67 грн., з яких: 5708,18 грн. (13326,59 грн.*0,42833) основного розміру пенсії та 265,88 грн. доплати за 17 років понаднормового стажу.

Не погоджуючись із таким рішення пенсійного органу позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % проведено на виконання вимог Закону № 2148-VIII і за наслідками проведеного з 01.10.2017 перерахунку розмір пенсії позивача збільшився, а тому жодного звуження обсягу прав і свобод позивача не відбулось. Відтак, оскаржуване рішення є правомірним та відповідно, не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп*Кс

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Зі змісту визначення наведеного, у статті 1 Закону №1058-ІV слідує, що коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Положеннями ч. 1 ст. 25 Закону №1058-ІV слідує, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12;

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №1058-ІV (в редакції чинній до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") величина оцінки одного року страхового стажу складала 1,35%.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), яким внесено зміни до Закону №1058-ІV.

Згідно з ч.ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148 від 03.10.2017, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

За приписами п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги позивача щодо протиправності зменшення відповідачем величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що перерахунок пенсії позивачу здійснено на виконання вимог Закону №2148-VIII, яким встановлено нову формулу перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-ІV (П = Зп * Кс).

Так, заробітна плата (Зп) за новою формулою - середня заробітної плата (доход) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; коефіцієнт страхового стажу (Кс) за новою формулою - 1 %.

При цьому, судом першої інстанції вірно зауважено, що на думку позивача, неконституційною є не нова формула перерахунку пенсій, встановлена Законом №2148-VIII, а лише її складова у вигляді коефіцієнта страхового стажу.

Разом з тим, нормами п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвело до звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача.

Більше того, посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 за №8-рп/2005 обґрунтовано визнано судом першої інстанції безпідставним, оскільки у мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики, в той час як жодним доказом у справі не підтверджується та обставина, що за наслідками проведеного позивачу з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився, в той час як розмір його пенсії навпаки збільшився, а тому жодного звуження обсягу прав і свобод останнього не відбулось.

Зважаючи на те, що перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % проведено на виконання вимог Закону № 2148-VIII, який не визнано неконституційним у встановленому порядку, то оскаржувані дії відповідача є правомірними, що вказує на необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Стосовно доводів апелянта про наявність дискримінації у оскаржуваних діях, то колегія суддів вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу № 12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: "1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1".

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" визначено, що непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Так, посилання ОСОБА_1 на те, що оскаржувані дії відповідача мають ознаки його дискримінації в порівняні з особами, яким пенсію було призначено після пенсійної реформи, не підтверджуються належними обґрунтуваннями та доказами по справі, оскільки зміна законодавчо визначеного механізму перерахунку пенсії, що призвело до підвищення розміру такої пенсії не вказує на настання для позивача менш сприятливих умов або становища порівняно з іншими особами та/або групами осіб, а відтак, в розумінні ст. 14 Конвенції та п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", не є дискримінацією.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 грудня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.