Справа № 826/13999/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2019 року № 826/13999/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач, Офіс), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №1406 від 30.07.2018 щодо порушення позивачем службової та виконавської дисципліни, на підставі пункту 3 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", яким оголошено догану.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що спірний наказ є незаконним, упередженим та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого проти задоволення позову заперечив та зазначив, що за результатами розгляду дисциплінарної справи у діях позивача виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні службових обов`язків, а саме: недотриманні службової та виконавської дисципліни, що виразилось у безконтрольності за ввіреним йому підрозділом, а саме: невиконання вхідної кореспонденції співробітниками відділу у період 2017, січень-травень 2018 років.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники учасників справи не заперечували про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

До Міжрегіонального оперативного управління 06.06.2018 надійшов рапорт начальника відділу діловодства та захисту інформації міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про проведення інвентаризації вхідної кореспонденції міжрегіонального оперативного управління за 2017 рік та січень-травень 2018 року, в результаті якої виявлено відсутність відмітки про виконання вхідної кореспонденції співробітниками третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за 2017 рік.

Під час проведеної інвентаризації встановлено невиконання доручень на проведення слідчих (розшукових) дій, у зв`язку з чим начальником міжрегіонального оперативного управління Михненко А.А. ініційовано питання щодо призначення службового розслідування стосовно начальника третього відділу Міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби полковника податкової міліції ОСОБА_1 за фактом неналежного виконання службових обов`язків, а саме: недотримання службової та виконавської дисципліни.

Відповідно до наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08.06.2018 №1052 позивачу запропоновано надати пояснення за вищевказаними фактами у термін до 19.06.2018.

Останнім пояснення не надані, про що 19.06.2018 відповідачем складено акт відмови від надання пояснення.

З метою усунення виявлених порушень службової дисципліни, а саме: недотримання службової та виконавської дисципліни, з боку начальника третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби полковника податкової міліції ОСОБА_1, недопущення їх у подальшій службовій діяльності, належного виконання наказів та інших нормативних документів Державної фіскальної служби України та враховуючи обставини, які призвели до порушення службової та виконавської дисципліни, позивача притягнуто дисциплінарної відповідальності, у вигляді оголошення догани на підставі наказу від 30.07.2018 №1406 «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Не погоджуючись з указаним наказом, вважаючи його таким, що порушує права та законні інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на посаді начальника відділу (третього) міжрегіонального управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, спеціальне звання - полковник податкової міліції.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність (пункт 354.1 статті 354 Податкового кодексу України).

Посадова чи службова особа податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов`язки, несе відповідальність у встановленому законом порядку (пункт 354.4 статті 354 Податкового кодексу України).

Відповідно до положення про третій відділ міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників від 16.11.2017, затвердженого першим заступником начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Собчуком О.М. керівник відділу:

- здійснює керівництво діяльністю та організовує роботу відділу відповідно до вище вказаного положення;

- забезпечує додержання працівниками відділу виконавської дисципліни та порядку ведення діловодства;

- організовує планування роботи відділу.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України №3460 від 22 лютого 2006 року (далі - Дисциплінарний статут).

Частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту встановлює, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частина перша статті 5 Дисциплінарного статуту передбачає, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування <…>. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ <…>. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис <…>. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо <…>. (Стаття 14 Дисциплінарного статуту).

Під час вирішення спорів даної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового чи іншого законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, при розгляді справи судом досліджено порядок проведення перевірки та порушення такого порядку не встановлено на підставі вищевикладеного.

Судом встановлено, що позивачем не надавались пояснення стосовно встановленого відповідачем факту неналежного виконання обов`язків, з огляду на що останнім складено акт відмови від надання пояснень від 19.06.2018.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у результаті інвентаризації вхідної кореспонденції міжрегіонального оперативного управління за 2017 рік та січень-травень 2018 року виявлено відсутність відміток про виконання вхідної кореспонденції співробітниками третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а саме: доручення на проведення слідчих (розшукових) дій за вх. №377/9 від 10.10.2017; доручення на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій за вх. № 388/9 від 23.10.2017; лист Державної фіскальної служби «Про направлення запиту щодо надання інформації» за вх. №440/8 від 17.07.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1389 від 04.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №1390 від 04.05.2017; лист відділу податкового супроводження підприємств переробної та харчової галузей Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №1392 від 04.05.2017; лист Офісу великих платників за вх. №1028 від 03.04.2017; службова записка Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1393 від 04.05.2017; службова записка Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1395 від 04.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №1490 від 19.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1493 від 19.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1561 від 23.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1562 від 23.05.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1581 від 25.05.2017; лист відділу податкового супроводження підприємств переробної та харчової галузей Офісу великих платників «Про відпрацювання підприємств» за вх. № 1582 від 25.05.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1583 від 25.05.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1585 від 25.05.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1586 від 25.05.2017; лист відділу податкового супроводження підприємств переробної та харчової галузей Офісу великих платників «Про відпрацювання підприємств» за вх. №1588 від 05.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1589 від 25.05.17; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1604 від 29.05.2017; службова записка Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1606 від 29.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №1660 від 31.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1681 від 31.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1682 від 31.05.2017; лист Головного управління ДФС у Харківській області «Щодо сприяння у відпрацюванні ризикових СГ» за вх. №1683 від 31.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №1684 від 31.05.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1685 від 31.05.2017; лист Львівського управління Офісу великих платників за вх. № 1688 від 31.05.2017; лист Львівського управління Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1695 від 01.06.2017; лист відділу податкового супроводження підприємств переробної та харчової галузей Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1698 від 01.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1769 від 09.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1790 від 09.06.2017; службова записка Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 1792 від 09.06.2017; лист Головного управління ДФС у Донецькій області за вх. № 1831 від 12.06.2017; лист Львівського управління Офісу великих платників за вх. № 1862 від 14.06.2017; лист Львівського управління Офісу великих платників за вх. № 1886 від 16.06.2018; службова записка управління податкового супроводження підприємств сфери матеріального виробництва за вх. № 1872 від 15.06.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 1939 від 21.06.2017; службова записка Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. №1955 від 23.06.2017; службова записка Львівського управлінця' Офісу великих платників «Про відпрацювання підприємств» за вх. №1956 від 23.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. №1978 від 26.06.2017: службова записка відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі за вх. № 1979 від 26.06.2017; службова записка відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі за вх. № 1981 від 26.06.2017: лист управління внутрішньої безпеки підрозділів Офісу великих платників податків ДФС за вх. №1992 від 27.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2006 від 27.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2006 від 30.06.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. №2028 від 30.06.2017; лист Офісу великих платників за вх. № 2067 від 05.07.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2066 від 05.07.2017; лист Офісу великих платників за вх. №2161 від 11.07.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2199 від 18.07.17; лист Головного управління у Миколаївській області за вх. №2219/7 від 19.07.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2281 від 26.07.2017; лист Офісу великих платників за вх. № 2264 від 24.07.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2265 від 24.07.2017; службова записка за вх. № 2275 від 25.07.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2303 від 31.07.2017; лист Офісу великих платників за вх. № 2304 від 31.07.2017; лист Головного управління ДФС у м. Києві за вх. 2330/7 від 01.06.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2331 від 01.06.2017: службова записка Офісу великих платників за вх. № 2332 від 01.06.2017: службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2652 від 13.08.2017; лист Офісу великих платників за вх. № 2684 від 18.08.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2723 від 21.08.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. № 2724 від 21.08.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 2725 від 21.08.2017; службовий лист Офісу великих платників за вх. № 2838 від 03.10.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №2826 від 11.10.2017: службова записка Офісу великих платників за вх. від 2944 17.10.2017; службова записка Офісу великих платників податків «Про надання інформації» за вх. № 2955 від 18.10.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №2559 від 19.10.2017: службова записка Львівського управління Офісу великих платників «Про надання висновку» за вх. № 2963 від 23.10.2017; службова записка Офісу великих платників завх. 2964 від 23.10.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №2990 від 23.10.2017; службова записка Львівського управління Офісу великих платників за вх. № 3011 від 24.10.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3053 від 26.10.2017; службова записка Офісу великих платників податків за вх. № 3295 від 13.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3147 від 31.10.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3294 від 13.11.2017; службова записка Офісу . великих платників за вх. №3295 від 13.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3296 від 13.11.2017; лист Офісу великих платників «Про надання інформації» за вх. №3332 від 16.11.2017; лист Офіс)' великих платників «Про надання інформації» за вх. № 3344 від 17.11.2017: службова записка Офісу великих платників за вх. № 3345 від 17.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 3396 від 22.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3398 від 22.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3399 від 22.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 3424 від 24.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3425 від 24.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3447 від 27.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. №3449 від 27.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 27.11.2017; службова записка Офісу великих платників за вх. № 3474 від 26.11.2017 та за 2018 рік; лист Львівського управління Офісу великих платників за вх. №178 від 17.01.2018; лист Львівського управління Офісу великих платників за вх. № 337 від 26.01.2018: службова записка Офісу великих платників за вх. №1655 від 27.04.2018.

Щодо доводів позивача відносно не можливості належного отримання, контролю виконання та самого виконання вхідних документів, оскільки останній не мав місця для їх зберігання, систематизації, тощо, слід зазначити наступне.

Відповідно до Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011№1272, а саме: пункту 192 вищевказаної інструкції, документи, в яких строк не зазначено, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 днів з моменту реєстрації документа в установі, до якої надійшов документ.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем у вказаний період (2017 рік, січень - травень 2018 року) у будь-який спосіб виконувалось опрацювання вхідної кореспонденцій чи надавались доручення підлеглим йому особам для опрацювання зазначеної кореспонденції.

Таким чином, підставою дисциплінарної відповідальності позивача в розглядуваному випадку є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні службової та виконавської дисципліни.

У ході службового розслідування відповідачем встановлений факт допущення позивачем дисциплінарного проступку, позивачем під час розгляду справи зворотнього не доведено.

За наведених обставин у відповідача були наявні достатні підстави для застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Обєднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункту 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативноправовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (суддя Закурін М. К. «Дискреція дія на власний розсуд. Поняття та прояв», 2009 року) Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Отже, суд вважає за необхідне вказати на те, що визначення неналежного виконання своїх обов`язків позивачем як начальником відділу є повноваженнями лише посадової особи/органу якому він підпорядковується.

Оскільки відповідно до пункту 352.1 статті 352 Податкового кодексу України на службу до податкової міліції приймаються на контрактній основі, то й безпосередньому керівнику визначати дотримані такі вимоги контракту чи ні.

Також на думку суду, оцінку якості роботи визначає орган/посадова особа, контракт з якою укладено.

Суд зазначає, що не може перебрати на себе повноваження відповідачів та надати оцінку роботи позивача та наявності чи відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку, оскільки визначальною є лише та обставина, що відповідач мав приймати рішення з урахуванням пояснень позивача, які повинні викладатись в письмовій формі.

Отже, з урахуванням наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, при оголошенні доган, не можливо враховувати тяжкість провини та інші обставини, оскільки це означало б позбавлення можливості застосувати стягнення за наявності порушення. А відтак, обраний відповідачем вид дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідає тяжкості проступку та вимогам закону.

За наведених обставин, у відповідача були наявні усі правові підстави для застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді догани, тому, відповідач, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені законодавством України.

Доводи позивача не спростовують факту правомірності оскаржуваного наказу №1406, а наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази свідчать про обґрунтованість такого наказу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищевикладене, встановлені судом обставин під час розгляду справи та проаналізувавши зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, Київ, вул.Дегтярівська, 11-г, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда