Справа № 640/23218/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2019 року № 640/23218/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомАкціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
третя особа про Громадська організація «Український інститут з прав людини» визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу від 06.11.2019 року № 60215145,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія, позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

визнати дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. щодо винесення постанови від 06.11.19 ВП №60215145 про накладення штрафу протиправними;

визнати протиправною та скасувати постанову від 06.11.19 ВП №60215145 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова на адресу позивача надійшла 14.11.2019 року, а той час, як постанова про відкриття виконавчого провадження 22.11.2019 року, а тому оскільки остання на його адресу надійшла не своєчасно боржник не мав можливості раніше повідомити державного виконавця про виконання ним самостійно рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.01.19 у справі № 826/14346/18.

За вказаних обставин, на думку позивача, у державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві були відсутні підстави виносити 06.11.19 постанову про накладення на боржника штрафу при виконанні ВП № 60215145, у зв`язку із чим відповідні дії відповідача підлягають визнанню протиправними, а постанова - скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд та запропоновано відповідачу не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження.

Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Громадську організацію «Український інститут з прав людини» (далі - третя особа) та запропоновано подати до суду письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

11.12.2019 року відповідачем надано до суду копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 60215145.

Третьою особою письмових пояснень щодо змісту позовних вимог не надано суду.

У зв`язку з поданням позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неявки у судове засідання представника відповідача та третьої особи, суд на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов до переконання про можливість її подальшого розгляду в письмовому провадженні.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/14346/18 адміністративний позов Громадської організації "Український інститут з прав людини" задоволено повністю; визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо відмови в наданні Громадській організації "Український інститут з прав людини" інформації та копій документів у відповідь на запит на публічну інформацію від 04 липня 2018 року; зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати Громадській організації "Український інститут з прав людини" інформацію та копії документів, у відповідь на запит на публічну інформацію від 04 липня 2018 року; стягнуто на користь Громадської організації "Український інститут з прав людини" понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

08.05.2019 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.01.2018 року залишено без змін.

01.07.2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист № 826/14346/18 про зобов`язання Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати Громадській організації "Український інститут з прав людини" інформацію та копії документів, у відповідь на запит на публічну інформацію від 04 липня 2018 року.

04.10.2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчуком Костянтином Петровичем відкрито виконавче провадження № 60215145 з виконання виконавчого листа № 826/14346/18 від 01.07.2019 року.

Одночасно, 04.10.2019 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

06.11.2019 року відповідачем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. за невиконання рішення суду від 22.01.2018 року.

Незгода з постановою про накладення штрафу обумовила позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон№ 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 5 та 6 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частинами першою та другою ст. 65 Закону № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У той же час, ст. 75 вказаного Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних вище норм чинного законодавства свідчить про те, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника.

Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Таким чином, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Як встановлено вище оскаржуваною постановою (06.11.2019 року) до позивача застосовано штраф у розмірі 5 100, 00 за невиконання рішення суду від 22.01.2019 року, яким було зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надати Громадській організації "Український інститут з прав людини" інформацію та копії документів, у відповідь на запит на публічну інформацію від 04 липня 2018 року.

У той же час, матеріалами справи встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2019 року ВП № 60215145, яким боржнику (Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") надано 10 денний строк для добровільного виконання рішення суду від 22.01.2019 року було надіслано лише 19.11.2019 року та отримано 22.11.2019 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на копії поштового конверту та відбиток штампу вхідної кореспонденції Компанії.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що згідно матеріалів справи, постанову про накладання штрафу від 06.11.2019 року державним виконавцем на адресу позивача було надіслано 13.11.2019 року.

Вказане вище свідчить про те, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана пізніше постанови про накладення штрафу, що в свою чергу дає підстави вважати, що останнім було порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження", яким регламентовано порядок повідомлення учасників виконавчого провадження про наявність копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження, зокрема, шляхом їх надсилання не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення та виключає вину боржника, що пов`язана з невиконанням рішення суду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що станом на 06.11.2019 року у державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. не було правових підстав для прийняття постанови про накладення на позивача штрафу у розмірі 5 100, 00 грн., а рішення суду не було добровільно виконано боржником у визначений строк з причин, які не залежали від його волі, тобто з поважних причин.

Отже, вказане вище свідчить, що державний виконавець приймаючи 06.11.2019 року постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення у сумі 5 100, 00 грн. діяв поза межами повноважень та у спосіб, що визначених Конституцією та законами України, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, не розсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, а тому позовна вимога позивача про визнання протиправними дій старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. щодо винесення постанови від 06.11.19 ВП № 60215145 про накладення штрафу на Компанію - підлягає до задоволення.

За вказаних обставин, також підлягає до задоволення і вимога позивача про визнання протиправною та скасування постанови від 06.11.2019 року № 60215145 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. про накладення штрафу.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. щодо винесення постанови від 06.11.19 ВП №60215145 про накладення штрафу на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

3. Визнати протиправною та скасувати постанову від 06.11.2019 року № 60215145 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчука К.П. про накладення штрафу.

4. Стягнути на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110) у розмірі 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко