Справа № 200/7088/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року справа №200/7088/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 р. (у повному обсязі складено 23 липня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/7088/19-а (головуючий І інстанції суддя Голубова Л.Б.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 19278,53 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Донецькій області 04.06.2019 звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з неї податковий борг у розмірі 19 278, 53 грн., а саме: 11707, 76 грн. - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та 7 570, 77 грн. - земельний податок з фізичних осіб (а.с. 4-9).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 200/7088/19-а адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 11707 (одинадцять тисяч сімсот сім) гривень 76 копійок на р/р № 5180, код платежу 18010200, банк отримувача: Казначейство України (ЄАП), МФО 899998, .

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 77 копійок на р/р № 5180, код платежу 18010700, банк отримувача: Казначейство України (ЄАП), МФО 899998, .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неврахування вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085, відповідно до яких суб`єкти господарювання звільняються від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, якщо ці земельні ділянки знаходяться в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення або на територіях, на яких органи державної влади не здійснюють своїх повноважень.

05 листопада 2019 року до суду надійшло доповнення до апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, належним чином сповіщений про дату, час і місце розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0818 га кадастровий номер 0:01:015:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), квартири № 1 загальною площею 39, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ; жилого будинку АДРЕСА_3 , та нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 загальною площею 393, 80 кв.м., майстерні по ремонту агрегатів тракторів, загальна площа - 507, 4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 86, 1 кв.м., що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 121-126).

Податковим органом було сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № 36391-13 від 22.06.2017 року на суму 2946,16 грн., № 0-0533 від 12.04.2018 року на суму 8761,60 грн., якими нараховано податок на нерухомість (нерухоме майно розташоване на території Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області) та податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: від 08.07.2017 року № 27802-13 на суму 24,87 грн., від 08.07.2017 року № 27803-13 на суму 34,01 гривень, № 27804-13 на суму 2090,77 грн., № 27805-13 на суму 1632,33, від 20.03.2018 року № -0533 на суму 1632,33 грн., № -0533 на суму 40,82 грн., № -0533 на суму 2090,77 грн., № -0533 на суму 24,87 грн., якими визначені суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (а.с. 12-16).

Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку відповідача.

Позивачем також було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 115236-48 від 05.09.2018 року про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 22239,26 грн. , яка отримана відповідачем особисто 28.09.2018 року (а.с. 11).

Спірним питанням цієї справи є правомірність стягнення податковим органом з відповідача податкового боргу у розмірі 19 278, 53 грн., а саме 11707, 76 грн.-податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та 7 570, 77 грн. - земельний податок з фізичних осіб

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За визначенням підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Облік платників податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України).

У підпункті 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 даного Кодексу об`єктом оподаткування зазначений об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Приписами пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2).

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 даного Кодексу визначено, що органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).

За правилами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 даної статті цього ж Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Вказано у підпункті 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України).

У підпункті 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 даного Кодексу окреслено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 20.1.19 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, зокрема, мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

У відповідності до підпункту 59.3 статті 59 цього ж Кодексу податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Підпунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (пункт 59.5 статті 59 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла у розмірі 11707,76 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень форми «Ф» № 36391-13 від 22.06.2017 року на суму 2946,16 грн., № 0-0533 від 12.04.2018 року на суму 8761,60 грн. (нерухоме майно розташоване на території Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області) (а.с. 12, 14).

Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (а.с. 17-19).

На теперішній час ця заборгованість не сплачена відповідачем. Доказів оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень відповідачем до суду не надано.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками обєктів житлової нерухомості у розмірі 11 707, 76 грн. підлягають задоволенню.

Стосовно заборгованості із земельного податку з фізичних осіб суд зазначає наступне.

За змістом п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) або землекористувачі.

Об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України).

П. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України).

За нормою п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до п. 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

За правилами пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом були прийняті і направлені відповідачу податкові повідомлення-рішення форми «Ф»: від 08.07.2017 року № 27802-13 на суму 24,87 грн., від 08.07.2017 року № 27803-13 на суму 34,01 гривень, № 27804-13 на суму 2090,77 грн., № 27805-13 на суму 1632,33, від 20.03.2018 року № -0533 на суму 1632,33 грн., № -0533 на суму 40,82 грн., № -0533 на суму 2090,77 грн., № -0533 на суму 24,87 грн., якими визначені суми податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб (а.с. 12-16).

Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку з земельного податку з фізичних осіб (а.с. 20-22).

Позивачем було сформовано та надіслано на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» № 115236-48 від 05.09.2018 року про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі 22239,26 грн., яка отримана відповідачем особисто 28.09.2018 року (а.с. 11).

Доводи апелянта стосовно застосування Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 є безпідставними з огляду на наступне.

За ст. 6 Закону № 1669 (в редакції від 08.06.2016 року) звільнено суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

У зазначеному переліку м. Волноваха відсутнє.

Дійсно, податкові повідомлення - рішення форми «Ф» позивачем не були оскаржені, але якщо за законодавством податок апріорі не сплачується фізичною особою, то, на переконання суду, він не може бути стягнутий навіть за умови не оскарження податкового повідомлення - рішення.

Разом з тим, п.п. 281.1.3 п. 281.1 ст. 281 Податкового кодексу Украни передбачено, що від сплати податку земельного податку з фізичних осіб звільняються, зокрема, пенсіонери за віком.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

281.2.1. для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари;

281.2.2. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара;

281.2.3. для індивідуального дачного будівництва - не більш як 0,10 гектара;

281.2.4. для будівництва індивідуальних гаражів - не більш як 0,01 гектара;

281.2.5. для ведення садівництва - не більш як 0,12 гектара.

Від сплати податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток (паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи (п. 281.2, 281.3 ст. 281 Податкового кодексу України).

З облікової картки відповідача вбачається, що вона є пенсіонером за віком та площа земельної ділянки становить 0.0818 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 121).

За наведених обставин відповідач звільнена від сплати земельного податку з фізичних осіб. Тобто, контролюючим органом їй безпідставно нараховано податковий борг у розмірі 7570, 77 грн. (сім тисяч п`ятсот сімдесят).

Доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: неповідомлення про розгляд справи є безпідставними, оскільки розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Крім того, фіскальним чеком від 25.05.2019 року підтверджено направлення відповідачу позивачем адміністративного позову (а.с. 31).

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 7 570, 77 грн. задоволенню не підлягають.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 11 707, 76 грн. - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За унормуванням ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснення з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 310, 315, ч. 1 п. 4 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 р. - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 р. у справі № 200/7088/19-а - скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 суми податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7570, 77 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн.

Прийняти нову постанову в цій частині.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) суми податкового боргу з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 7570, 77 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. на р/р № 5180, код платежу 18010700, банк отримувача: Казначейство України (ЄАП), МФО 899998, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, буд. 59, м. маріуполь, Донецька обл., 87515, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 450 грн. (чотириста п`ятдесят грн.).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено18 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць