Справа № 540/1875/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1875/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представника позивача - Літвінової Т.В.,

представника відповідача - Козлова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 06.03.2019 року, № від 06.03.2019 року, № від 06.03.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно листа № 2969/6/21-22-13-05 від 25.07.2019 Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, представником позивача було отримано копії акту №97/21-22-13-04/ від 13.02.2019 «Про результати позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015» та податкові повідомлення - рішення від 06.03.2019 №, № та №, якими позивачу нараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманого у вигляді суми боргу, анульованого кредитором у вигляді додаткового блага у розмірі 2747923,15 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2015 у сумі 542276,64 грн., за несплату військового збору за 2015 рік у сумі 41218,85 грн. та штрафні санкції у розмірі 10304,71грн., та штрафу за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015рік у розмірі 170,00 грн. Звертає увагу, що відповідачем порушено порядок проведення зазначеної перевірки, крім того, позивач вважає, що виявлена сума прощеного позивачу боргу в розмірі 2747923,15 грн. не є безумовною підставою для висновків про заниження позивачем податку на доходи, оскільки, а ні під час перевірки, а ні під час розгляду справи ДФС не встановлено з чого саме складається сума прощеного боргу та без врахування курсової різниці при проведенні боргу із валютного у гривневий. З оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями позивач не згоден, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 13.09.2019 адміністративний позов було залишено без руху та встановлено строк позивачу для усунення її недоліків.

Станом на 07.10.2019 позивач вимоги ухвали суду від 13.09.2019 виконав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.10.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, підготовче судове засідання призначене на 25.10.2019 о 09:15 год.

25.10.2019 підготовче засідання відкладено на 08.11.2019 о 09:15 год., відповідно до клопотання представника відповідача.

08.11.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 03.12.2019 о 09:30 год., для надання сторонами відповіді на відзив та заперечень.

03.12.2019 у судовому засіданні закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 12.12.19 о 09:30 год.

12.12.2019 в судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача, в судовому засіданні 12.12.2019, заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов від 29.10.2019, зазначаючи наступне. На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2, п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №288 від 15.03.2018 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 Перевіркою дотримання встановленого порядку подання податкових декларацій встановлено, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік платника податків ОСОБА_1 до Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області не надавалась. Згідно даних наданих до органу ДФС в періоді з 01.01.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 отримав дохід від ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) у сумі 2747923,15 грн., з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб. Зазначає, що порушення встановлені під час перевірки є доведеними, а податкові повідомлення - рішення складені відповідно до вимог чинного законодавства. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що а підставі пп 20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2, п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) та наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №288 від 15.03.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», старшим державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних та само зайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Заїкою Т.С. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт №97/21-22-13-04/ від 13.02.2019 «Про результати позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015».

Відповідно до висновків даного акту, контролюючим органом встановлено наступні порушення податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 :

- пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 2747923,15 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 542276,64 грн.;

- п.49.1, п.49.2 ст.49, пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст. 179 - не подання до Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області податкової декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп.1.4 п.16 прим.1 підрозд.10 розд. ХХ Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2015 р. у сумі 41218,85 грн.

На підставі висновків акта перевірки, контролюючим органом винесено податкові повідомлення - рішення від 06.03.2019, а саме:

- №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 51 523, 56 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням в сумі 41218,85 грн. та штрафна (фінансова) санкція (штраф) в сумі 10304,71 грн.

- №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходити фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 677 845, 80 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням в сумі 542276,64 грн. та штрафна (фінансова) санкція (штраф) в сумі 135569,16 грн.

- № №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходити фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) було передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Статтею 79 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Наведене правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 27 січня 2015 року (справа №21-425а14).

Як вбачається з матеріалів справи, наказ Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №288 від 15.03.2018 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення №784/21-22-13-04 від 27.12.2018, направлені поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу позивача, однак повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 01.02.2019, про що не заперечується відповідачем та підтверджується актом перевірки (стор.3) так і у відповіді на запит представника позивача у листі №2422/с/21-22-13-05 від 26.06.2019.

Суд зазначає, що порушення порядку направлення позивачу повідомлення про проведення перевірки та копії наказу позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, тому суд дійшов висновку про проведення відповідачем перевірки без наявності на те правових підстав.

Тобто, в даному випадку позивач був об`єктивно позбавлений можливості ознайомитись у встановлений законом спосіб із зазначеними документами до початку здійснення контрольного заходу, що є порушенням відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Щодо суті порушення, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають між Банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин ( далі - ЦК України), передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ЦК України передбачає окремі способи припинення зобов`язання, в тому числі і внаслідок передання боржником кредиторові відступного.

Правові наслідки припинення зобов`язання регламентовано главою 50 Цивільного кодексу. Відповідно до частини першої ст. 605 цього Кодексу зобов`язання припиняється внаслідок звільненій (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Правоприпиняючий юридичний факт у формі договору про прощення боргу є одностороннім, тобто кредитор після укладення такого договору набуває обов`язку простити борг, а боржник - право погодитися з прощенням боргу та не виконувати зобов`язання. Водночас боржник може не погодитися з прощенням кредитором боргу та виконати зобов`язання за основним договором. Це означає, що обов`язковим моментом прощення боргу, який оформлюється договором, є наявність згоди боржника.

Рішення про прощення боргу може бути оформлено відповідним договором. Цивільний кодекс не містить вимог щодо форми зазначеного правочину, у зв`язку з чим сторони при його укладанні можуть керуватися вимогами статей 206 - 209 і 654 цього Кодексу, які регулюють суспільні відносини з приводу обрання форми правочину.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, істотним для висновку щодо отримання платником податків додаткового блага є встановлення ряду обов`язкових обставин, а саме факту існування боргу, його склад, підставу й час виникнення, дійсного вчинення правочину щодо прощення (анулювання) боргу, умови такого правочину щодо прощення (анулювання) боргу, належне інформування про це боржника та ін. При цьому, в разі викладення висновку про допущення позивачем пов`язаного з цим податкового правопорушення, такі обставини слід встановити в їх сукупності, тобто доведенню підлягає факт анулювання (прощення) суми боргу позивачу кредитором за його самостійним рішенням, належне повідомлення позивача про анулювання (прощення) боргу, включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позивача, за підсумками звітного періоду, розмір отриманого позивачем додаткового блага.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Додаткові блага у розумінні пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків; трудового найму або не є винагородою за цивільно- правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодекс).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 ПК) у вигляді: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення; кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (пп. 1642-17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Судом встанволено, що відповідно до п. 2.1.1. додаткового договору №10 від 04.12.2015 до кредитного договору № СrL-SМЕН00/011/2008 від 17.04.2008 укладеного між позивачем та ТОВ «ОТП-Фактрінг», сторони домовились про те, що позичальник до 04.12.2015 зобов`язується погасити боргові зобов`язання у розмірі 78000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день погашення заборгованості 04.12.2015 складає 1800926.90 (один мільйон вісімсот тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн., сплатити витрати на ведення претензійно-правової роботи в розмірі 3654.00 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн., а також, п.2.1.2. сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України- гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день оплати.

Крім того, як вбачається із п.2.1.3. додаткового договору №10 від 04.12.2015р. до кредитного договору № СrL-SМЕН00/011/2008 від 17.04.2008 вбачається, що сторони дійшли згоди що за умови належного виконання кредитного договору та цього додаткового договору - скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання додаткового договору , яка складає 156510.07( п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятсот десять) доларів США, 07 центів, що в гривневому еквіваленті станом на 04.12.2015 складає 3731450.50 (три мільйони сімсот тридцять одна тисяча чотириста п`ятдесят)грн., 50 копійок, припинити претензійно-позовну роботу по стягненню боргових зобов`язань за кредитним договором; - кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі еквівалентному 2 747923.15 (два мільйони сімсот сорок сім тисяч дев`ятсот двадцять три )грн. 15 копійок (надалі- сума прощеного боргу). Позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі.

Таким чином, станом на 04.12.2015 згідно до змісту Додаткового договору №10 до кредитного договору № СrL-SМЕН00/011/2008 від 17.04.2008р. заборгованість за кредитним договором від 17.04.2008 № СrL-SМЕН00/011/2008 була переведена із валютного у гривневий еквівалент.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», який набрав чинності 07.05.2015 були внесені зміни до Податкового Кодексу України в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті та зобов`язанням за таким кредитом з іноземної валюш у гривню.

Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансові кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюта у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів .в іноземній валюті, непогашених до 01 січня 2014 року.

Тобто не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України.

Дія абзацу першого пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015 року.

Суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, не є додатковим благом та не підлягають оподаткуванню.

З огляду на те, що прощення (анулювання) частини кредиту було здійснено кредитором відповідно до положень Податкового кодексу України за його самостійним рішенням, не було пов`язане з процедурою банкрутства, кредитор, як податковий агент, повинен був визначити та відобразити в податковому розрахунку суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, під ознакою доходу «127» (Інші доходи) у сумі: 197015,38 дол. США (з яких 179858.29 дол. США основний борг та 17157.09 дол. США проценти) було передано за договором факторінгу від 07.11.2014р. ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторінг» )

За додатковим договором №10 від 04.12.2015р. Позивачем погашено 78000 (сімдесят вісім тисяч) доларів США.

Залишок боргу 179858.29 дол. США - 78000.00 дол. США = =119015.38 дол.США ( з яких : 101858.29 дол.США основний борг +17157.09 дол. США проценти).

Курс НБУ долара США до гривні станом на 04.12.2015 р.(укладання додаткової угоди №10 від 04.12.2015р.) становить 23.0888 грн.

119015.38 дол. США х 23.0888грн.= 2747923.15 грн.

За п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України:

Курс валют станом на 01.01.2014 р.: 1дол. США - 7.993 грн.

Курс валют станом на 04.12.2015р.: 1 дол. США -23.088грн., різниця складає: 23.088- 7.993=15.095807грн. |

101858.29 дол. США основний борг х 15.095807грн.=1537633.09 грн.(курсова різниця).

Таким чином, в даному випадку, виявлена сума прощеного позивачу боргу в розмірі 2747923.15грн., не є безумовною підставою для висновків про заниження позивачем податку на доходи, оскільки, а ні під час перевірки, а ні під час розгляду справи ДФС не встановлено з чого саме складається ця сума прощеного боргу та без врахування курсової різниці при переведенні боргу із валютного у гривневий.

При вирішенні даного спору, суд враховує й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно- правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.

Таким чином, контролюючим органом належним чином не обґрунтовано висновків про необхідність сплати позивачем грошового зобов`язання саме у визначеному розмірі 2747923.14грн.

Крім цього, суд звертає увагу на період за який відповідачем було проведено позапланову невиїзну перевірку щодо дотримання ОСОБА_1 порядку та строків подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015рік.

Відповідно до п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий ) період, що дорівнює - календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб -до 1 травня року, що настає за звітним.

Тобто в даному випадку до 01.05.2016 року, а не по 31.12.2015 року, як визначив контролюючий орган.

Таким чином, зазначений період за який проводилась перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з 01.01.2015 по 31.12.2015 є передчасним, так як відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стані доходи (податкову декларацію) відповідно до податкового кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 7295,39 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок його протиправного рішення.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.03.2019 Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026), яким ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ) визначено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 51 523, 56 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням в сумі 41218,85 грн. та штрафна (фінансова) санкція (штраф) в сумі 10304,71 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.03.2019 Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026), яким ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ) визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходити фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 677 845, 80 грн., у тому числі: за податковим зобов`язанням в сумі 542276,64 грн. та штрафна (фінансова) санкція (штраф) в сумі 135569,16 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № № від 06.03.2019 Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026), яким до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ) застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходити фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, просп. Ушакова, 75, м. Херсон, 73026) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_1 ), сплачений судовий збір у сумі 7295,39 грн. (Сім тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 39 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16 грудня 2019 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 111030200