Справа № 755/17903/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Денисюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про скасування рішення про примусове повернення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 22 листопада 2018 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року провадження у справі за вказаним адміністративним позовом було зупинене до набрання законної сили судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/22275/18.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що обсяг зібраних у справі матеріалів, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі № 755/18434/18, є достатнім для розгляду і вирішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу позивача від Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві не надходив.

Під час судового засідання представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідач був належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та причини неявки до суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 288 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві 22 листопада 2018 року прийняло рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язання його покинути територію України у термін до 25 листопада 2018 року.

Зазначене рішення було вручене позивачу в цій справі - ОСОБА_2 для виконання.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору за цим позовом залежить від результатів розгляду справи № 640/22275/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними дій та скасування рішення про визнання недійсними і вилучення паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Такий висновок обґрунтований тим, що згідно з оспорюваного рішення громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 для встановлення його особи надав паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що видані на ім`я ОСОБА_2 В ході перевірки вказаних документів встановлено, що паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_2 , виданий з порушенням чинного законодавства, підлягає вилученню та знищенню, також визнаний недійсним та таким, що оформлений з порушенням вимог чинного законодавства паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Дослідивши рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 22 листопада 2018 року, колегія суддів встановила, що при його винесенні відповідач врахував, що паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_2 згідно з рішенням Управління Державної міграційної служби України у Луганській області від 21 липня 2016 року № 137/2016 був виданий з порушенням чинного законодавства, підлягає вилученню та знищенню.

Зазначене рішення Управління Державної міграційної служби України у Луганській області є предметом оскарження у справі № 640/22275/18, яка перебуває у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва.

Наявні у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, зокрема, належним чином встановити особу позивача та перевірити його громадянську приналежність.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 вказував на те, що його особа, окрім паспорта, підтверджена також посвідченням водія. Визнання паспорту недійсним свідчить лише про недійсність відповідного бланку та є підставою для оформлення нового паспорту. На підтвердження своїх доводів позивач надав копію постанови Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 755/18434/18.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на зазначене судове рішення, адже у межах справи № 755/18434/18 досліджувалося питання щодо наявності у ОСОБА_2 адміністративного правосуб`єктності та права виступати стороною в адміністративній справі.

Підставою для винесення рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 22 листопада 2018 року був висновок про те, що особа, зазначена в такому рішенні, не є громадянином України та не має законних підстав для перебування на території України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Як раніше зазначалося, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що видані на ім`я ОСОБА_2 , були визнані такими, що видані з порушенням чинного законодавства, підлягають вилученню та знищенню.

Інших документів, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», ОСОБА_2 не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що провадження у цій справі доцільно зупинити до перевірки законності видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновок суду першої інстанції про те, що розгляд цієї справи залежить від результатів вирішення справи № 640/22275/18.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду від 14 листопада 2019 року постановлена у відповідності до вимог процесуального права, а підстави для її скасування - відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року - без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року про зупинення провадження у справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку