Справа № 580/3436/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа № 580/3436/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

01.11.2019 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування: податкової вимоги від 17.10.2019 №147043-50 про зобов`язання сплатити узгоджені зобов`язання на загальну суму 1286,79грн., з яких податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - 820,38 грн. та земельний податок - 466,41грн.; рішення від 18.10.2019 №1490/23-00-50-10-019 про опис майна у податкову заставу.

Позов мотивовано тим, що позивач звільнений від сплати земельного податку, як інвалід 2 групи. Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зазначає, що зобов`язання за 2018 рік ним було сплачене не на той рахунок, про що повідомлено відповідача з проханням здійснити зарахування коштів на вірний рахунок. За 2017 рік відповідач не надсилав йому податкового повідомлення-рішення про необхідність сплати цього податку, що виключає обов`язок його сплачувати. З цього приводу посилався на постанову Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №813/3965/17. Тому просить скасувати спірні рішення.

Ухвалою суду від 04.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу позивач отримав 09.11.2019, а відповідач - 04.11.2019.

08.11.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд у задоволенні позову відмовити. Вказує, що на підставі заяви позивача здійснено перерахування коштів, що сплачені на помилковий рахунок для погашення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Отже, загальна сума податкового боргу становить 870,76 грн. Наявність податкового боргу є підставою для застосування опису майна у податкову заставу.

14.11.2019 позивач подав відповідь на відзив, в якому окрім викладених у позовній заяві доводів вказував, що зменшивши суму податкового боргу відповідач всупереч вимогам ПК України не відкликав податкову вимогу.

У наданих суду 26.11.2019 додаткових поясненнях відповідач вказав, що включення у спірну вимогу сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відбулось на підставі податкових повідомлень-рішень від 13.04.2018 №7-2301 на суму 379,20 грн. та від 23.04.2018 №-2301 на суму 466,41 грн., які направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Тому доводи позивача про відсутність рішення за 2017 рік є необгрунтованими.

У судовому засіданні 27.11.2019 суд заслухавши позивача, зважаючи на повторне неприбуття представника відповідача у судові засідання та відсутність необхідності виклику для допиту свідків, призначення експертизи, вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 17.10.2019 відповідач сформував податкову вимогу №147043-50 про сплату позивачем податкового боргу на загальну суму 1286,79грн. 18.10.2019 відповідач прийняв рішення №1490/23-00-50-10-019 про опис майна у податкову заставу. Не погоджуючись зі вказаними рішеннями позивач звернувся в суд.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд врахував таке.

Відповідно до п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) орган державної податкової служби надсилає (вручає)податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки.

На підставі п.59.3. ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Отже, обов`язок контролюючого органу сформувати податкову вимогу виникає у разі узгодження податкового зобов`язання.

Суд встановив, що спірна вимога містить суми зобов`язання, які виникли на підставі податкових повідомлень-рішень:

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 820,38 грн.: від 13.04.2018 №7-2301 на суму 379,20 грн. (за 2017 рік) і від 01.02.2019 №0-2301 на суму 441,18 грн. (за 2018 рік), -

від 19.02.2019 №-2301 щодо сплати земельного податку на суму 466,41грн. за 2019 рік.

Щодо включення у спірну вимогу зобов`язання з земельного податку суд врахував таке.

Відповідно до підп.14.1.147 п.14.1. ст.147 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.286.5. ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

На підставі підп.281.1.1. п. 281.1. ст.281 ПК України від сплати земельного податку звільняються інваліди першої і другої групи.

Даними пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 підтверджується, що позивач є інвалідом 2 групи з 08.02.2018.

18.07.2019 позивач направив відповідачу лист, в якому повідомив, що є інвалідом 2 групи і відповідно до підп.281.1.1. п.281.1. ст.281 ПК України звільнений від сплати земельного податку. Відповідач листом від 02.08.2019 №8235/23-00-50-1313 повідомив позивача, що він, як власник земельної ділянки та інвалід 2 групи, звільняється від сплати земельного податку. Додатково зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 19.02.2019 №-2301 на суму 466,41 грн. вважається відкликаним.

Однак розрахунком до спірної вимоги підтверджується, що вказана сума коштів включена, як узгоджене податкове зобов`язання.

Зважаючи, що відповідач не дотримався підп.281.1.1. п.281.1. ст.281 ПК України, спірна вимога на вказану суму коштів є протиправною та підлягає скасуванню.

Платіжним дорученням від 16.10.2019 №ПН8389 підтверджується сплата позивачем до часу прийняття спірної вимоги зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на суму 441,20грн., які надійшли на рахунок, призначений для сплати податку об`єктів нежитлової нерухомості. За заявою позивача від 25.10.2019 ці кошти зараховано на рахунок, призначений для сплати податку об`єктів житлової нерухомості, що підтверджується даними облікової картки позивача.Отже, станом на час вирішення спору зобов`язання позивача з вказаного податку зменшено на у 441,20грн.

Доводи позивача про безпідставність визначення йому зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 379,20 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 13.04.2018 №7-2301, суд не врахував, оскільки вказане рішення не заявлене предметом цього спору. Тому відповідно до ст.ст.2, 5, ч.2 ст.9 КАС України відсутні підстави надавати оцінку обставинам законності його прийняття та визначеного ним зобов`язання.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пункт 56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку. Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підпункт 56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк. День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків. За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Оскільки доказів оскарження податкового повідомлення-рішення від 13.04.2018 №7-2301 суду не надано, станом на час вирішення спору визначене ним зобов`язання вважається узгодженим.

Не обґрунтованими є посилання позивача на постанову Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №813/3965/17, оскільки предметом вказаної справи є перевірка судом правомірності підстав прийняття саме податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов`язання з транспортного податку. Отже, фактичні обставим вказаної справи та цієї справи не є подібними, а отже, правові висновки Верховного Суду не поширюються на обставини цієї справи.

Водночас суд врахував, що абз.2 п.59.1. ст.59 ПК України встановлює, що податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ ПК України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, податкова вимога формується, якщо сума узгодженого зобов`язання становить більше 1020,00 грн.

Станом на час формування спірної вимоги сума узгоджених зобов`язань позивача становила 820,38 грн. відповідно до податкових повідомлень-рішень від 13.04.2018 №7-2301 на суму 379,20 грн. та від 01.02.2019 №0-2301 на суму 441,18 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Отже, у відповідача не було достатніх правових підстав для формування спірної податкової вимоги, оскільки сума узгоджених зобов`язань позивача була меншою шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тому вона є протиправною та підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога - задоволенню.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України передається у податкову заставу.

На підставі підп. 89.1.2. п.89.1. ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Водночас відповідно до абз.6 п.89.2. ст.89 ПК України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, станом на час прийняття спірного рішення сума податкового бору позивача не перевищувала шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у податкового органу були відсутні підстави для опису майна позивача у податкову заставу.

Тому рішення від 18.10.2019 №1490/23-00-50-10-019 про опис майна позивача у податкову заставу є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Черкаській області () від 17.10.2019 №147043-50 про зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплатити податковий борг на загальну суму 1286,79грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Черкаській області () від 18.10.2019 №1490/23-00-50-10-019 про опис майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у податкову заставу.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 17.12.2019.