Справа № 460/545/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/10451/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі № 460/545/19 (рішення ухвалено в м. Рівне, головуючий суддя Комшелюк Т.О., повний текст рішення складений 30.07.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 02.05.2019 просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000024/2 від 08.01.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20500110/2019/00039 від 08.01.2019.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно, в порушення положень Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Nissan, моделі X-Trail, 2015 року випуску та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 8 січня 2019 року № UA205110/2019/000024/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 8 січня 2019 року № UA205110/2019/00039 в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що декларантом її заявлено за 1 першим методом визначення митної вартості (за ціною договору) на рівні 326411,29 грн., що дорівнює 10 450 Євро. При цьому, фактурна вартість даного транспортного засобу згідно рахунка-фактури від 19.12.2018 дорівнює 10 450 євро. Вказане свідчить, що при визначенні числового значення заявленої митної вартості товару, декларантом не було додано жодних понесених витрат на доставку т/з до кордону України, зокрема, витрат на транспортування та страхування.

З огляду на це, а також із врахування згенерованих АСАУР ризиків, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: -висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами (п.3.8 ст.53 МКУ); -банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (п.2.4, 2.5 ст.53 МКУ); -якщо здійснювалось страхування - страхові документи (п.2.8 ст.53 МК України); -інші документи, що містять відомості про вартість страхування (п.2.8 ст.53 МК України); -транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (п.2.6 ст.53 МКУ); -інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

Проте, у відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано лише висновок від 28.12.2018 №3938/18. Інших документів, що витребовувались митницею для підтвердження складових заявленої декларантом митної вартості товару подано не було, що свідчить про порушення позивачем вимог ч.10 ст. 58 МК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рахунку (Rechnung) від 19.12.2018 № 6046/F5960, виставленого фірмою Car-Schmitt, позивач придбав у власність транспортний засіб марки Nissan, моделі X-Trail, 2015 року випуску за ціною 10 50 EUR.

Через уповноважену особу ОСОБА_2 , вказаний транспортний засіб ввезено на митну територію України.

28.12.2018, представником позивача Бондарук О.А. (декларантом), для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу подано в електронній формі митну декларацію за № UA205100/2018/021756 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 10450 євро.

Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 10450 євро.

До вказаної митної декларації декларантом долучений рахунок від 19.12.2018 №6046/F5960, декларацію про походження товару № 0380 від 19.12.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , внутрішній договір (контракт) доручення від 22.12.2018, роздруківка Інтернет сторінки торгового майданчику https://www.mobile.de, що містить відомості про транспортний засіб, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205010/2018/218959 від 26.12.2018, договір про надання послуг митного брокера № 2378 від 07.12.2018, звіт про оцінку транспортного засобу № 3938/18 від 28.12.2018 та інші документи, необхідні для митного оформлення автомобіля.

08.01.2019, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000024/2 відповідно до вимог Розділу III (статті 49-66) Митного кодексу України (ЗУ № 4495-VI від 13.03.2012). Підстава: Розділ III (статті 49-66), статті 256, 257 Митного кодексу України (ЗУ № 4495- VI від 13.03.2012).

У зв`язку з наведеним, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів за №UA205110/2019/000024/2 від 08.01.2019, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 17150 євро.

08.01.2019, відповідач відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю скільки митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з тим, що документи подані до для підтвердження митної вартості не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, та неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначеній у ч. 3 ст. 53 МК України.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні товарів від 08.01.2019 р. за № UA205110/2019/00039.

Не погоджуючись із винесеними відповідачем рішенням та карткою відмови позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, митний орган мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 19 Конституції України видно, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 надав наявні у нього документи для підтвердження митної вартості транспортного засобу, зокрема:

-рахунок від 19.12.2018 №6046/F5960;

-декларацію про походження товару №0380 від 19.12.2018;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ;

-внутрішній договір (контракт) доручення від 22.12.2018;

-роздруківка Інтернет сторінки торгового майданчику https://www.mobile.de, що містить відомості про транспортний засіб;

-акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205010/2018/218959 від 26.12.2018;

-договір про надання послуг митного брокера № 2378 від 07.12.2018;

-звіт про оцінку транспортного засобу № 3938/18 від 28.12.2018 та інші документи, необхідні для митного оформлення автомобіля.

Згідно даного переліку, на переконання колегії суддів, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що митну вартість автомобіля визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 10450 євро, в графі 45 "коригування" вказано 326411,29грн, в графі 23 "курс валюти" 31,23553грн.

Ці документи вказані митним органом в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20500110/2019/00039.

Рішенням про коригування митної вартості товарів митну вартість автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 17150 євро згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС України № 780 від 28.11.2018 "Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів бувших у використанні".

На думку митного органу, документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, а саме: відповідно до інвойсу від 19.12.2018 № 16046/F5960 продавцем товару є JANET KALUZNY , покупцем ОСОБА_2, АДРЕСА_1, в експортній декларації MRN 18 DE 43Е9 від 20.12.2018 продавцем товару є Car-Schmitt inh Carsten Schmitt Kirchring 26 04509 Wiedemar, покупцем ОСОБА_2, АДРЕСА_1. В технічному паспорті НОМЕР_1 вказано власника ОСОБА_3 АДРЕСА_2.

Також, у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: JN1TCAT32U0009439, валюта - EUR, вартість 17150,00" та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 "Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів бувших у використанні".

Джерелом інформації для визначення митної вартості, використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

На переконання колегії суддів позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частини 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури від 19.12.2018 № 6046/F5960, який містить необхідні відомості про продавця, його адресу тощо.

Відтак, у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу.

Окрім цього, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Суд першої інстанції вірно вказав, що ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, експортна декларація країни відправлення, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, висновок експерта тощо), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей (такий ж висновок викладений Касаційним адміністративним судому складі Верховного суду в постанові від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17).

Окрім цього, банківське платіжне доручення (касові або товарні чеки) свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Його неподання декларантом з об`єктивних причин не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що на підтвердження достовірності заявленої до митного оформлення вартості транспортного засобу, а також вірності обраного позивачем способу визначення вартості за ціною договору, було долучено копію звіту № 3938/18 про оцінку транспортного засобу за результатами якого, вартість автомобіля Nissan X-Trail, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що ввозиться на митну територію України на дату оцінки (28.12.2018) складає 10464 Євро (а.с. 38).

Тобто, згідно висновку, вартість імпортованого транспортного засобу відповідала рівню заявленої митної вартості декларантом за основним методом, а тому відхилення вказаного доказу відповідачем є безпідставним.

Висновок складено на підставі фактичного огляду транспортного засобу оцінювачем та його дослідження.

Окрім того, колегія суддів вказує, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000024/2 від 08.01.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA20500110/2019/00039 від 08.01.2019.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження апелянта про законність прийнятих відповідачем рішень про коригування митної вартості товару та відмову у його митному оформленні.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року у справі №460/545/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. О. Большакова
Повне судове рішення складено 18.12.2019