Справа № 750/3852/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2019 року

Київ

справа №750/3852/17

адміністративне провадження №К/9901/33895/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С. А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в особі відділу примусового виконання рішень про зобов`язання вчинити дії та часткове скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, провадження за якою відкрито

за касаційною скаргою Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року (головуючий суддя - Сорочко Є.О., судді: Земляна Г.В., Федотов І.В.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У квітні 2017 року Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (далі - Чернігівське ОУПФ України) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в особі відділу примусового виконання рішень (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області), в якому просило зобов`язати старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області Назаренко М.Б. закінчити виконавче провадження ВП №53664566 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) та скасувати пункт 3 постанови від 28 березня 217 року №53664566 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн, на підставі частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII.

2. Позов обґрунтовано тим, що судовим рішенням у справі №750/12649/14 Чернігівське ОУПФ України з 19 серпня 2014 року зобов`язано перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з урахуванням її заробітної плати за період з 01 червня 1988 року по 31 травня 1993 року. Посилаючись на те, що рішення суду боржником виконано у повному обсязі ще у жовтні 2016 року, про що свідчить копія розпорядження від 26 жовтня 2016 року №176777, позивач просив суд задовольнити позов.

ІІ. Встановлені судами обставини справи

3. Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 червня 2016 року у справі №750/12649/14 позов ОСОБА_1 до Чернігівського ОУПФ України задоволено. Визнано неправомірною відмову Чернігівського ОУПФ України у перерахунку пенсії ОСОБА_1 Зобов`язано Чернігівське ОУПФ України з 19 серпня 2014 року перерахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат пенсію ОСОБА_1 із заробітної плати за період роботи з 01 червня 1988 року по 31 травня 1993 року, не включаючи заробітну плату за період страхового стажу з 01 липня 2000 року по 30 червня 2002 року, з урахуванням страхового стажу з 01 липня 2000 року по 30 червня 2002 року до розрахунку розміру пенсії.

4. На виконання вказаного судового рішення, 31 жовтня 2016 року Чернігівське ОУПФ України надіслало ОСОБА_1 лист № 19434/06, в якому повідомило стягувача про перерахунок її пенсії відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2016 року у справі №750/12649/14, де одночасно зазначило, що сума доплати у розмірі 270,00 грн їй буде виплачена у листопаді 2016 року за основними відомостями.

5. У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про відкриття примусового провадження за виконавчим листом №750/12649/14, виданим Деснянським районним судом м.Чернігова 15 листопада 2016 року, оскільки Чернігівське ОУПФ України судове рішення не виконало.

6. За вказаним виконавчим документом, 28 березня 2017 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області відкрито виконавче провадження ВП №53664566, боржнику встановлено десятиденний строк для самостійного виконання рішення суду та стягнуто виконавчий збір у розмірі 12 800,00 грн. Водночас 29 березня 2017 року ОСОБА_1 надіслала до відповідача додаткові пояснення, в яких повідомила про невиконання боржником судового рішення.

7. Зазначену постанову отримано Чернігівським ОУПФ України 04 квітня 2017 року. На виконання цієї постанови боржник надіслав ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області лист від 06 квітня 2017 року №1059/06, в якому повідомив про добровільне виконання органом Пенсійного фонду судового рішення, на підтвердження чого надав розпорядження від 26 жовтня 2016 року та довідку про виплачену пенсію.

8. Предметом спору у зазначеній справі є правомірність постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн та протиправність відмови державного виконавця закрити виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням боржником рішення суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення.

9. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області Назаренка М.Б. закінчити виконавче провадження № 53664566 від 28 березня 2017 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. В іншій частині позову відмовлено.

10. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Чернігівським ОУПФ України у жовтні 2016 року у повному обсязі виконано постанову Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 червня 2016 року у справі №750/12649/14, що підтверджується копією розпорядження №176777, протоколом від 26 жовтня 2016 року та довідкою про розмір виплаченої пенсії. Тому виконавче провадження за примусовим виконанням виконавчого листа, виданого у справі №750/12649/14 необхідно закінчити на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, оскільки судове рішення боржником виконане у добровільному порядку до відкриття примусового провадження.

11. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову у позові.

12. Перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, апеляційний суд виходив з того, що надані позивачем документи свідчать лише про нарахування органом Пенсійного фонду невиплачених сум пенсії ОСОБА_1 , однак доказів здійснення таких виплат до винесення відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження Чернігівським ОУПФ України не надано. Тому відсутні підстави для закриття виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII та скасування пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін.

13. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Чернігівське ОУПФ України подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

14. Заявник зазначив, що апеляційним судом неправильно застосовано норми Закону №1404-VIII, Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанову Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках». Судами не повно та необ`єктивно досліджено усіх обставин справи, що не відповідає приписам статті 86 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

15. Чернігівське ОУПФ України не мало можливості надати докази виплати нарахованих сум пенсії до 14 листопада 2016 року, оскільки саме цією датою здійснюється виплата сум пенсії. Крім того, пенсія є періодичним платежем, а тому відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір за стягнення таких виплат не стягується.

16. Одночасно заявник послався на те, що він, як суб`єкт владних повноважень та державний орган, не забезпечений коштами на рахунку, які у будь-який час можуть бути спрямовані на виплати пенсій на виконання рішення суду, а докази у справі свідчать про те, що судове рішення виконане ним у добровільному порядку до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому стягнення виконавчого збору є протиправним.

17. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Чернігівського ОУПФ України.

18. Заперечення на касаційну скаргу від ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області не надійшли.

19. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» КАС України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20. Вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у березні 2018 року.

V. Джерела права й акти їх застосування

21. Частинами першою - другою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

23. Частиною другою статті 2 Закону України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

24. Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

26. За приписами частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

27. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню) (частина шоста статті 26 Закону № 1404-VIII).

28. За визначенням, наведеним у частині першій статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

29. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону № 1404-VIII).

30. Перелік підстав, за яких не сплачується виконавчий збір, наведений у частині п`ятій статті 27 Закону № 1404-VIII, зокрема: такий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (пункт 4); у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (пункт 9).

31. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням виконавчий збір є винагородою державному виконавцю за вчинення ним заходів примусового виконання рішення, яке боржник не виконав добровільно. Водночас, не залежно від того чи буде це рішення виконане в подальшому, розмір виконавчого збору вже встановлено постановою про відкриття виконавчого провадження і ця сума має бути стягнута з боржника у безспірному порядку. Виключенням з цього правила є лише випадки, встановлені частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII.

VI. Позиція Верховного Суду

32. Як встановлено судами, на підтвердження виконання судового рішення до початку процедури його примусового виконання, Чернігівським ОУПФ України надано копію розпорядження №176777, протокол від 26 жовтня 2016 року та довідку про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії від 13 квітня 2017 року № 159/06. Водночас, як встановлено апеляційним судом, з висновками якого погоджується Верховний Суд, ці документи свідчать про нарахування ОСОБА_1 суми доплати та період, коли її орган Пенсійного фонду планує її виплатити. Проте саме відсутність такої виплати стало підставою для звернення ОСОБА_1 до ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області у березні 2017 року із заявою про примусове виконання судового рішення у справі № 750/12649/14.

33. На запит Київського апеляційного адміністративного суду щодо надання позивачем доказів, що підтверджують виплату суми, нарахованої на виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 червня 2016 року у справі № 750/12649/14 до прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 березня 2017 року Чернігівське ОУПФ України не надало. Тому Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для скасування пункту 3 оскаржуваної постанови ДВС в частині стягнення виконавчого збору та закриття виконавчого провадження.

34. Верховний Суд відхиляє аргументи Чернігівського ОУПФ України щодо відсутності підстав для нарахування виконавчого збору, з посиланням на норми пункту 4 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, оскільки виконавчий лист у справі №750/12649/14 має зобов`язальний характер і не передбачає стягнення періодичних платежів.

35. Доводи заявника щодо відсутності у Чернігівського ОУПФ України можливості надати докази виплати нарахованих сум пенсії до 14 листопада 2016 року не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції, оскільки предметом спору є правовідносини, що виникли у березні 2017 року у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення органом ДВС.

36. Інші мотиви та аргументи заявника, зокрема, щодо відсутності коштів на рахунку, зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновки суду апеляційної інстанції.

37. Отже, перевіряючи рішення суду першої інстанції та скасовуючи його, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи не допущено порушень норм матеріального та процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

38. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

VІI. Судові витрати

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська