Справа № 160/4023/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року справа № 160/4023/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 160/4023/19 (суддя Маковська О.В.) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі відповідач) від 06.11.2018р. №Ф-1609-57 про сплату боргу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку доказів у справі та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог, скасування оскарженої ним вимоги про сплату боргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не дав належної оцінки посиланням позивача на той факт, що вимогу про сплату боргу підписано неповноважною особою, саму вимогу посвідчено підробленою печаткою, яка не містить зображення Державного Герба України. Крім того, контролюючий орган вимагає сплатити борг на рахунок установи, що перебуває у стані припинення. Наполягає, що статтями 9 та 10 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) встановлено перелік загальнодержавних та місцевих податків та зборів, серед яких відсутній єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача не подавав. Своїм правом на участь представника у судовому засіданні відповідач не скористався, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 13.05.2002 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в органах ДФС як платник єдиного внеску, дані про реєстраційний номер платника єдиного внеску: НОМЕР_1 (а.с. 34-35).

За період з 01.01.2016 по 31.03.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування, а з 01.04.2017 на загальній системі оподаткування.

ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-1609-57, згідно якої станом на 31.10.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 13 700,54 грн. (а.с. 8).

Позивач, не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки), звернувся до Державної фіскальної служби України з відповідною скаргою, за результатами розгляду якої, рішенням ДФС України від 08.02.2019 №6401/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржену вимогу без змін.

Вважаючи вимогу про сплату боргу протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску, тому відповідачем правомірно, згідно вимог Закону №2464 обчислено суму єдиного внеску та прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки). Доводи щодо неналежного оформлення вимоги, підпису неповноважної особи, суд відхилив як безпідставні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 №2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці.

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців протягом яких такий платник перебував на обліку, як платник єдиного внеску (пункт 3 розділу III Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеск на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстровано Міністерстві юстиції України 05.07.2015 №508/26953.

Законом України від 06.12.2016 №1774 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2017 року, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами-підприємцями навіть у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

База нарахування єдиного внеску визначається ст.7 Закону №2464, але в будь-якому разі не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

З 01.01.2018 Законом України від 03.10.2017 №2148 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій у пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464).

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно даних з інтегрованої картки платника, сума недоїмки, зазначена у вимозі № Ф-1609-57, складається з наступних зобов`язань:

- 6 329,00 грн. - єдиний внесок нарахований II - IV квартал 2017 року з урахуванням сальдо-переплати станом на 01.01.2018 року у розмірі 7,00 грн. (термін сплати 09.02.2018 року);

- 2 457,18 грн. - єдиний внесок нарахований за І квартал 2018 року (термін сплати 19.04.2018 року);

- 2 457,18 грн. - єдиний внесок нарахований за II квартал 2018 року (термін сплати 19.07.2018 року);

- 2 457,18 грн. - єдиний внесок нарахований за III квартал 2018 року (термін сплати 19.10.2018 року).

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №2464 органи доходів і зборів мають право, серед іншого: отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; у разі виявлення фактів порушення порядку нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних органів; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку

Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.05.2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449), розділ VI якої регулює порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, відповідно до п.1 р.VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою (п.2 р.VI Інструкції №449).

Згідно п.3 р.VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (п.4 р.VI Інструкції №449).

Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.4 ст.4 Закону №2464).

Позивачем не надано суду доказів того, що він підлягає звільненню від сплати єдиного внеску за Законом.

Оскільки позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску, відповідачем правомірно виставлено вимогу про сплату боргу.

Доводи позивача стосовно неналежного оформлення вимоги про сплату боргу, підпису такої вимоги неуповноваженою особою спростовуються матеріалами справи.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність свого рішення, тому підстави для задоволення позову та скасування оскарженої вимоги відсутні.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 160/4023/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду в порядку та строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 12.12.2019р.

Повний текст постанови виготовлено 17.12.2019р.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак