Справа № 463/9596/19
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/9596/19
Провадження №2-а/463/371/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №33490 від 01.11.2019р. та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є безпідставною, оскільки Правил дорожнього руху позивач не порушував. Зокрема, в постанові зазначено, що водій транспортного засобу «SUZUKI», НОМЕР_1 , здійснив зупинку на тротуарі, що створює перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п.15.10 «в», «д» Правил дорожнього руху України. Однак, вважає, що висновки відповідача, викладені в постанові №33490 від 01.11.2019р. є хибними, а саму постанову складено з порушенням законодавства, оскільки жодних вимог ПДР України позивач не порушував.

Ухвалою судді від 15 листопада 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

20 листопада 2019 року засобами електронного зв`язку представником відповідача Управління безпеки міста Львівської міської ради Федик В.О. подано відзив на позов, відповідно до якого в задоволенні такого просив відмовити, оскільки позивача було притягнена до адміністративної відповідальності як власника, за якою зареєстровано транспортний засіб «SUZUKI», НОМЕР_1, який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львові, вул. Університетська, 1, 01.11.2019 р. о 14:09 год, на якому було здійснено стоянку на тротуарі, що створює перешкоду для руху пішоходів. Вважає постанову винесену у відповідності до вимог чинного законодавства уповноваженою на те особою. В підтвердження вчинення позивачем правопорушення надав фотознімки, які підтверджують цю обставину.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву від 06.12.2019 р. про розгляд справи без її участі, позов підтримує з мотивів викладених в ньому та просить такий задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його неявка відповідно до ст. 205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пункт 1.3. Правил дорожнього руху України визначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення ЛВ №33490 від 01.11.2019р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, зокрема, за здійснення 01 листопада 2019 року о 14 годині 09 хвилин на вул. Університетська, 1 в м. Львові стоянки транспортним засобом на тротуарі, що створює суттєву перешкоду для руху пішоходів, чим порушив п. 15.10 в., д. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.15.10.в. ПДР України, стоянка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

П.15.10 д)у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

Крім того, судовим розглядом встановлено з долучених представником відповідача до відзиву на позовну заяву додатку №2 - фотознімків, на яких зафіксовано транспортний засіб «SUZUKI», НОМЕР_1, що відстань від припаркованого автомобіля до краю тротуарів, для руху пішоходів залишається не менше 2 м, і такий не створює перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із наданих відповідачем фотознімків розташування транспортного засобу «SUZUKI», НОМЕР_1, який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львові, вул. Університетська, 1, 01.11.2019 р. о 14:09 год, суд вбачає, що позивачем не було допущено порушення Правил дорожнього руху України.

До такого висновку суд приходить з наступних підстав.

Відповідач вважає, що позивач допустив порушення п.15.10.в. ПДР України, стоянка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. При цьому відповідач вважає, що краєм тротуару є частина тротуару, яка межує із проїзною частиною дороги. Однак таке трактування краю тротуару не визначено ПДР. На думку суду тротуар у місця, де стояв автомобіль позивача, має два краї. В даному випадку від краю тротуару, де стояв автомобіль позивача залишилося більше 2 м для руху пішоходів. Окрім того, навіть якщо прийняти позицію відповідача про те, що автомобіль позивача стояв на іншому краю тротуару, жодних доказів того, яка відстань залишалася для руху пішоходів постанова та фотознімки не містять.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З врахуванням наведеного, суд погоджується із доводами позивача про протиправність постанови серії ЛВ №33490 від 01.11.2019 р., а тому оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЛВ №33490 від 01.11.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Суддя: Гирич С. В.