Справа № 520/10594/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 520/10594/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 10.10.19 року по справі № 520/10594/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області №Ф-11445-56У від 25.06.2019 року зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 18216,36 грн.

В обґрунтування позову посилається на незаконність оскаржуваного рішення відповідача

Одночасно з позовною заявою позивачем в порядку забезпечення позову подано заяву, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вимогою про сплату боргу від 25.06.2019 року №Ф-11445-56У в розмірі 18216,36 грн., на підставі якої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження №59466297 від 05.07.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 10.10.2019, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин у справі, порушення судом при її прийнятті норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі № 520/10594/19, заяву про забезпечення адміністративного позову задовольнити, зупинити стягнення за вимогою про сплату боргу від 25.06.2019 року №Ф-11445-56У в розмірі 18216,36 грн., на підставі якої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження №59466297 від 05.07.2019 року.

Вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заяви, а прийняте рішення ухвалене щодо вимог, які не були предметом заяви про забезпечення позову, і не є видом забезпечення позову, передбаченим п.5 ч.1 ст.151 КАС України, згідно з яким подана заява.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом оскарження у справі № 520/10594/19 є вимога Головного управління ДФС у Харківській області №Ф-11445-56У від 25.06.2019 року зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 18216,36 грн., яка відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є виконавчим документом, в той час, як позивач фактично просить суд забезпечити позов шляхом зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №59466297 від 05.07.2019 року, що не є предметом оскарження у цій справі.

При цьому, суд зазначив, що забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, рівності та змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

З огляду на те, що вищевказана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 59466297 з примусового виконання вимоги від 05.07.2019 року не є предметом оскарження у цій справі, суд першої інстанції, посилаючись на п.5 ч.3 ст.151 КАС України, дійшов висновку про неможливість забезпечити позов шляхом зупинення вказаного виконавчого провадження та, як наслідок, задоволення заяви про забезпечення позову.

Надаючи правову оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо встановлених обставин справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами, визначеними у ч.ч.1 та 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що оскільки відкриття провадження по даній справі не зупиняє стягнення за спірною вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11445-56У в розмірі 18216,36 грн, яка звернута відповідачем до стягнення, як виконавчий документ на підставі ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що мало наслідком арешт коштів позивача на банківському рахунку та перешкоджання його діяльності щодо проведення розрахунків та платежів, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку до вирішення справи по суті, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів заявника.

У абзаці другому пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Із наявної у справі інформації про виконавче провадження вбачається, що постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору за вказаною вимогою ВП 59466297. Звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника, зареєстровані та відкриті в АТ «Полтава-банк» МФО 331489.

Пунктом другим частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Положеннями ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Постанова про відкриття виконавчого провадження у цьому переліку відсутня.

Відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відмовляючи в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції на неможливість зупинення стягнення за спірною вимогою, оскільки предметом позову не є зупинення виконавчих дій по виконавчому провадженню, а тому в силу п.5 ч.3 ст.151 КАС України таке забезпечення не допускається.

Колегія суддів вважає хибним таке твердження суду, оскільки предметом позову є саме скасування вимоги відповідача, як виконавчого документу, на підставі якого і ініційоване стягнення.

Так, за визначенням п.5 ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено в спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення у безспірному порядку, як і просив позивач.

Колегією взято до уваги пред`явлення спірної вимоги до примусового виконання до спливу 9-го дня з дати винесення, встановленого ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (вимога від 25.06.2019 надійшла до відділу ДВС 04.07.2019), що є передчасним і може свідчити про протиправність дій відповідача в цій частині.

Доречним для застосування заходів забезпечення позову є і та обставина, що позивач у спірних відносинах дізнався про спірну вимогу лише 26.09.2019 після ознайомлення з виконавчим провадженням, а тому був позбавлений можливості оскаржити її в судовому порядку у строк, передбачений ч.10 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

На думку колегії суддів, невжиття заходів забезпечення позову також може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача до ухвалення рішення в цій справі.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2019 по даній справі № 520/10594/19 зупинено провадження у цій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № Пз/9901/10/19 (№520/3939/19). Отже, певний час розгляд даної справи судом першої інстанції здійснюватися не буде, що враховуючи в сукупності з діями відповідача по стягненню на підставі спірної вимоги, може призвести до того, у разі задоволення позову для відновлення порушених прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат.

Крім того, як слушно зазначив апелянт, позивач фактично просив суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі спірної вимоги, за якою стягнення здійснюється у безспірному порядку, а не зупинити вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 59466297 від 05.07.2019, про що помилково вказав суд першої інстанції.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-11445-56У в розмірі 18216,36 грн є виконавчим документом, що оскаржується, на підставі якого відповідачем звернуто стягнення у безспірному порядку та виконавчою службою відкрито виконавче провадження, доведеність існування обставин, визначених у статті 150 КАС України, для забезпечення позову, зокрема, що невжиття заходів забезпечення позову може завдати значних матеріальних збитків позивачу та істотно ускладнить поновлення його порушених прав, може призвести до позбавлення позивача можливості виконувати свої зобов`язання перед третіми особами, здійснення стягнення на підставі цього виконавчого документа призведе до значних майнових збитків і до неможливості здійснення підприємницької діяльності позивачем, обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову, колегія суддів вважає належним, допустимим, співмірним з заявленими позовними вимогами та адекватним.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у спірних відносинах.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За визначенням ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі № 520/10594/19 через порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову, підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 25.06.2019 року № Ф-11445-56У станом на 31.01.2019 року в розмірі 18216,36 грн., на підставі якого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 59466297 від 05.07.2019.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн згідно з квитанцією АТ «Мотор-Банк» № ПН 410368 від 27.11.2019 (а.с.72).

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, та прийнято постанову про задоволення апеляційної скарги та заяви про забезпечення позову, витрати зі сплати судового збору у зазначеному вище розмірі підлягають стягненню на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача по справі.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року по справі № 520/10594/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 25.06.2019 року № Ф-11445-56У станом на 31.01.2019 року в розмірі 18216,36 грн., на підставі якого Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області (61052, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 46, ) відкрито виконавче провадження № 59466297 від 05.07.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн..

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 17.12.2019 року