Справа № 120/1450/19-а
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2019 року
Київ
справа №120/1450/19-а
адміністративне провадження №К/9901/29103/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

І. Суть справи

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 7 червня 2019 року позов задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у непроведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 1 січня 2016 року до 20 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року до 20 лютого 2018 року включно;

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у непроведенні 20 лютого 2018 року остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 зі Збройних Сил України;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2018 року до 07 червня 2019 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Вказане рішення Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 1 жовтня 2019 року залишив без змін.

Позивач звернувся в Вінницький окружного адміністративного суд з заявою про винесення додаткового судового рішення у справі №120/1450/19-а з питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд 5 серпня 2019 року постановив додаткове рішення у справі №120/1450/19-а, про задоволення заяви позивача.

Вказане рішення Сьомий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 1 жовтня 2019 року залишив без змін.

В своїй касаційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 1 листопада 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати судового збору.

Однак, скаржник усунув недоліки касаційної скарги шляхом направлення на адресу суду платіжного доручення про сплату судового збору.

Таким чином, скаржником усунуто недоліки касаційної скарги, вона відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі «КАС України»), що дає змогу суду вирішити питання про відкриття, або відмову у відкритті касаційного провадження.
Ознайомившись із доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Пункт 20 статті 4 КАС України передбачає таке поняття як адміністративна справа незначної складності це справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Зокрема, до справ незначної складності належать справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище (пункт 17 статті 4, пункт 1 частини 6 статті 12 вказаного Кодексу). До публічної служби належить діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги вбачається, що позивач проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 отже, він не є особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а відтак ця справа належить до справ незначної складності.

Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції, виходячи з положень пункту 20 частини першої статті 4 та статті 257 КАС України, відніс таку справу до категорії справ незначної складності та розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, зокрема, судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Водночас, у касаційній скарзі відповідач зазначає, що розгляд даної справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Однак, скаржник не висвітлює які з питань права в цій справі мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики та який зв`язок відповідних питань із конкретними висновками, викладеними в судових рішеннях Верховного Суду.

Військова частина НОМЕР_1 мотивує свою касаційну скаргу тим, що суди порушили норми матеріального та процесуального права, зокрема не надали належної оцінки його поясненням та доказам.

Отже, відповідач не продемонстрував наявності обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Верховний суд зазначає, що правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України»). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги Військової частини НОМЕР_1 у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. За таких умов і обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 4, 12, 248, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року та на додаткове рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 серпня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду