Справа № 420/5666/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Одеса справа № 420/5666/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 від 20.09.2019 року; визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500120/2019/00024 від 20.09.2019 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 02.09.2019 року між ним та фірмою «Wahet Alfawakh General Trading Co» укладений зовнішньо - економічний контракт №03/19, відповідно до якого, зазначена фірма зобов`язалась поставляти товар вказаний в специфікаціях, в порядку та на умовах, обумовлених в контракті. Відповідно до Інкотермс 2010, ціна CFR, означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки (фрахту) до порту призначення, без розвантаження в порту. На підставі договору про надання послуг по декларуванню товарів №01/07-19 від 01.06.2019 року між позивачем та ТОВ «Брокерська Експедиційна компанія «Атаман-Груп» декларантом ОСОБА_1 з метою митного оформлення товару ТОВ «Атаман і К» для підтвердження його митної вартості до митного посту ВМО №4 м/п «Чорноморський» Одеської митниці ДФС 19.09.2019 року подана електронна митна декларація №UA500120/2019/008835, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного контракту №03/19 від 01.09.2019 року. Проте 20.09.2019 року митним органом ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 де вказано, що надані документи декларантом містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та у зв`язку з коригуванням митної вартості товару також видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00024 від 20.09.2019 року.

Позивач, не погоджуючись з вищенаведеним рішенням про коригування та карткою відмови, вважаючи їх незаконними, прийнятими без достатніх правових підстав та такими, що підлягають скасування звернувся до суду.

Представник Одеської митниці ДФС надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що під час митного контролю декларантом позивача разом з митною декларацією №UA500120/2019/008835 від 19.09.2019 року опрацюванням для здійснення митного оформлення документів встановлено, що: дата контракту не співпадає із датою контракту, вказаному в інвойсі; висновок про вартісні характеристики товару у довідці про ціну товару від 17.09.2019 року СИО-к №000345 повинен посилатися на мінімум три сайта, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість. Також встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: у відповідності до заявлених вимог поставки (CFR - Чорноморськ) поставка товару повинна бути застрахована покупцем. Однак на момент подання митної декларації не надавалась інформація щодо страхування поставки даної партії товару. Додатково ці відомості декларантом також не надані.

Також представником відповідача зазначено, що в зовнішньоекономічному договорі (контракті) №03/19 від 02.09.2019 року відсутня інформація щодо здійснення / нездійснення страхування та його вартості як складової частини митної вартості товарів. В рахунку-фактурі (інвойсі) від 02.09.2019 року №001 не зазначений перелік витрат, які входять до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією №UA500120/2019/008835 від 19.09.2019 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, це є підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, а тому оскаржуване рішення та картка відмови прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягають.

Ухвалою суду від 02.10.2019 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження та у зв`язку з надходження заяв про розгляд справи в письмовому провадженні від представників позивача та відповідача, вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 12.12.2019 року замінено відповідача у справі №420/5666/19 Одеську митницю ДФС на її правонаступника - Одеську митницю Держмитслужби.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (Покупець) та фірмою «Wahet Alfawakh General Trading Co» (Єгипет) (Поставщик) укладений зовнішньоекономічний контракт №03/19, відповідно до якого, зазначена фірма зобов`язалась поставляти товар вказаний в специфікаціях, в порядку та на умовах, обумовлених в контракті. Покупець зобов`язаний сплачувати вартість тільки тієї кількості товару, яку ним замовлено. Сплата за товар вчиняється на підставі інвойса та в межах 14 днів після розмитнення товару покупцем. Товар поставляється поставщиком на умовах «Інкотермс 2010» (CFR - Одеса, Чорноморськ, Южний) (а.с.30-39).

Відповідно до специфікації №1 від 02.09.2019 до вищезазначеного контракту та інвойсу №001 від 02.09.2019 року, Фірма «Wahet Alfawakh General Trading Co» (Єгипет) на умовах поставки CFR - Чорноморськ поставила ТОВ «Атаман і К» товар, а саме: Гранати свіжі, калібрований, у пластикових ящиках - 4420 шт., на 20 дерев`яних піддонах, врожай 2019 року, Країні виробництва - Єгипет, Виробник - фірма «Wahet Alfawakh General Trading Co», вага «брутто» - 19890 кг., вага «нетто» - 17680 кг. На загальну суму: 11 492,00 доларів США, де 0,65 доларів США за 1 кг. (а.с.40-45).

З метою здійснення митного оформлення на підставі договору про надання послуг по декларуванню товарів №01/07-19 від 01.06.2019 року між ТОВ «Атаман і К» та ТОВ «Брокерська Експедиційна Компанія «Атамн-Груп» декларантом ОСОБА_1 для підтвердження митної вартості товару надано до митного посту ВМО №4 м/п «Чорноморський» Одеської митниці ДФС 19.09.2019 року електронну митну декларацію №UA500120/2019/008835, де визначено митну вартість Товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньоекономічного Контракту №03/19 від 01.09.2019 року (а.с.21).

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів за цією МД декларантом позивача до митниці подано: зовнішньоекономічний контракт №03/19 від 01.09.2019 року; специфікації до контракту про постачання товару №1; інвойси; прейскуранти (прас-листи) виробника; розрахунок ціни (калькуляція); сертифікат походження товару форми А; фіто санітарний сертифікат; коносамент; довідка з ТПП про ціну товару, що імпортується; договір про надання послуг митного брокера (а.с.30-53, 56-60).

19.09.2019 року митний орган надіслав позивачу повідомлення, де вказано, що подані документи містять розбіжності: дата контракту не співпадає із датою контракту в інвойсі; висновок про вартісні характеристики товару у довідці про ціну товару від 17.09.2019 року СИО-к№000345 повинен посилатися на мінімум три сайта, що підтверджують митну вартість товарів.

З метою підтвердження заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог п. 3 ст. 53 МК України додаткові документи, які необхідно надати протягом 10-ти календарних днів а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікація, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару (а.с.64-65).

Декларантом позивача листом від 19.09.2019 року №19/09-1 щодо оформлення ВМД №UA500120/2019/008835 від 19.09.2019 року повідомлено митний орган про те, що помилка у інвойсі щодо дати контракту №03/19 від 01.09.2019 року є механічною у наборі тексту та що жодним чином не спростовує та не впливає на ціну за контрактом, які крім інвойсу, підтверджується й іншими документами, які були надані для митного оформлення товару, з метою усунення непорозумінь з приводу інвойсу, позивачем надано до митного органу виправлений інвойс з вірною датою контракту. Також позивач надав інформацію щодо довідки ТПП, яка несе лише інформаційний характер, і є додатковим документом для підтвердження митної вартості товару та готується фахівцями ТПП керуючись законодавчими актами щодо порядку підготування висновку щодо ціни товару на що позивач не має можливості впливати. Разом з тим, позивач пояснив, що виписка з бухгалтерської документації не може бути надана у зв`язку з тим, що відповідно до п.3.1. Контракту оплата за товар здійснюється через 14 днів після його отримання. Тому на час розмитнення Товару платежі за Товар не були ще здійсненні, прейскуранти та специфікації позивачем надавались разом з іншими документами, каталоги надати позивач не має можливості у зв`язку з їх відсутності у самого постачальника. Крім того, позивач у відповіді зазначив, що постачальник товару - резидент Єгипту, яка в свою чергу не є країною-членом ЄС та питання щодо звільнення постачальника (продавця) від обов`язків сплати внутрішнього ПДВ (VAT) не існує, експортна декларація ним не заповнювалась та не надавалась разом з документами на товар, тобто надати її у ТОВ «Атаман і К» не має можливості (а.с.27-29).

Проте 20.09.2019 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500120/2019/000005/2, яким зазначено, що у зв`язку з виявленими у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, а саме дата контракту не співпадає із датою контракту в інвойсі; висновок про вартісні характеристики товару у довідці про ціну товару від 17.09.2019 року СИО-к№000345 повинен посилатися на мінімум три сайта, що підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Також у вказаному рішенні зазначено, що під час здійснення перевірки відомостей, які подані митному органу під час переміщення даної партії товарів через митний кордон України, у поданих до митного оформлення документах виявлено розбіжності, а саме: у відповідності до заявлених умов поставки (CFR - Чорноморськ) поставка товару повинна бути застрахована покупцем. Однак на момент подання митної декларації не надавалась інформація щодо страхування поставки даної партії товару. Додатково ці відомості також не надані; згідно з п.4.9 контракта №03/19 від 02.09.2019 року постачальник повинен передати покупцю, серед іншого, копію експортної декларації. Разом з тим декларант фактично відмовляється надавати митниці цей документ для перевірки. Враховуючи, що декларант не подав органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів обраний метод її призначення (за основним методом - за ціною визначеною у контракті №03/19 від 02.09.2019 року), цей факт унеможливлює використання такого методу, а тому за результатами проведеної шляхом обміну електронними повідомленнями консультації між митним органом і декларантом, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації щодо митної вартості на товари, митне оформлення яких же здійснено, згідно з положеннями п.1 ст.55 МК України, митним органом здійснено коригування митної вартості, заявленої декларантом, до рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Таким чином з метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за подібними (аналогічними) товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 1,6 дол. США/кг. нетто (митна декларація №500120/2019/007904 від 21.08.2019 року), ніж заявлено декларантом - 0,65 дол. USD/кг. нетто. З підстав наведеного митним органом скориговано ціну товару відповідно до митної декларації №UA50020/2019/008835 з 11492,00 USD (курс 24,669853) на загальну суму 28288,00 USD (курс 24,669853) (а.с.17-18).

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів митний орган також видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2019/008835 від 20.09.2019 року (а.с.19-20).

Разом з тим, позивач користуючись своїм правом відповідно до ст.55 Митного кодексу України після винесення митницею оскаржуваного рішення про корегування митної вартості, розмитнив товар за новою декларацією (МД №UA500120/2019/008911), сплативши фінансової гарантії у формі грошової застави - 132 312,48 грн. (ввізне мито: 41 347,65 грн. та ПДВ 90 964,83 грн.) для випуску товару у вільний обіг (а.с.25-26).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Керуючись ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст. 52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5 ст. 54 МК України)

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно із ч. 1 ст. 54 МК України.

При цьому, у п.1 ч. 4 ст. 54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Поряд із цим, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.

Одеська митниця у якості підстав витребування документів у ТОВ «Атаман і К» зазначила наявність розбіжностей у документах та те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте із зазначених в рішенні про корегування митної вартості товарів від 20.09.2019 року обставин, жодна не вказує на наявність розбіжностей щодо визначення митної вартості товару.

Розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару.

В той же час в договорі, декларації, Інвойсі, які є основними документами, жодних розбіжностей у вартості товару не міститься.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що у відповідності до ст. 53 МКУ, довідка Торгово-промислової палати України від 19.09.2019 року №СИО-к №000345 про ціну на товар та митна декларація країни відправлення, не міститься в переліку основних документів, на підставі яких визначається митна вартість товару, а лише відноситься до додаткових документів. Та копію митної декларації країни походження, декларант має надати лише за умови, що документи визначені у ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або полягає сплаті за ці товари - за умовою її наявності. Тобто митний орган повинен був чітко зазначити, які саме розбіжності наявні у наданих до митного оформлення документів, або які ознаки підробки були виявлені, або які відомості відсутні у наданих документах.

У відзиві не спростовані доводи позивача, що самі по собі довідка Торгово-промислової палати України від 19.09.2019 року №СИО-к №000345 про ціну на товар та митна декларація країни відправлення не впливають на визначення митної вартості товару та є лише додатковими документами.

При цьому суд зазначає, що виявлена розбіжність відповідачем в даті контракту з датою контракту в інвойсі наданого при оформленні позивачем митної вартості товару, жодним чином не впливає на суму вартості товару за таким контрактом. Також суд враховує, що наведена обставина була лише механічною помилкою, яку позивач усунув та надав митному органу разом з листом з поясненнями №19/09-1 від 19.09.2019 року на виконання повідомлення відповідача щодо витребуваних документів.

Таким чином, наявність інвойсу з іншою датою контракту при митному товарі при виявлені розбіжності не стосується числового значення ціни товару та жодним чином не впливає на визначення митним органом митної вартості товару, тому це не призвело до неправильного визначення вартості товару.

Також відповідачем не спростовано твердження позивача, з якими суд погоджується, щодо цільового призначення експортної декларації (ЕХ-1) - підтвердження експорту будь-якої продукції, яка виготовлена і продана в Європейському союзі (ЄС) і експортується за його межі. Оформлення експортної декларації звільняє продавця від обов`язкової сплати внутрішнього ПДВ (VAT), який встановлений для всіх країн членів ЄС. Тобто цей документ потрібен Продавцю товару для підтвердження нульової ставки ПДВ та заповнюється постачальником (продавцем) товару. Таким чином, оскільки постачальник товару - «Wahet Alfawakh General Trading Co» резидент Єгипту, яка в свою чергу не є країною-членом ЄС та питання щодо звільнення постачальника (продавця) від обов`язків сплати внутрішнього ПДВ (VAT) не існує, експортна декларація ним не заповнювалась та не надавалась разом з документами на товар, тобто надати її у ТОВ «Атаман і К» не має можливості.

Щодо обов`язкового страхування товару покупцем, суд зазначає наступне.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) умови поставки CFR - вартість і фрахт означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт. Ризик втрати та пошкодження товару переходять на покупця.

Відповідно до п. 4.2, 4.4 контракту на поставку №03/19 від 02.09.2019 року постачальник, поставляє товар на умовах Інкотермс 2010 - CFR (Одеса, Чорноморськ, Южний), замовлення повинно включати в себе умови поставки Інкотермс 2010.

Згідно Інкотермс 2010 базис поставки CFR покладає на продавця обов`язки по оплаті витрат і фрахту, необхідних для доставки товару в зазначений порт призначення і виконання експортного митного оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак Інкотермс 2010 не вимагає від продавця обов`язкового укладання договору страхування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем надані всі документи. Які встановлені ст.53 МК України для визначення митної вартості товару та відповідачем не доведено, що в них наявні розбіжності, ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто ті обставини, які можуть бути підставою для витребування додаткових документів щодо митної вартості товару.

Суд зазначає, що у будь-якому випадку підставою для витребування додаткових документів у декларанта щодо митної вартості товару повинні бути встановлені обставини, які визначені у ч.3 ст.53 МКУ підстав, а саме: наявність розбіжностей у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року по справі №815/5988/15, від 14.05.2019 року по справі №820/2474/16 висновками щодо застосування норм права у спірних правовідносинах є наступне: митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 від 20.09.2019 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA500120/2019/00024 та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що відповідачем при коригуванні митної вартості товарів за МД №UA500120/2019/008835 застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (пп.б п.2 ч.1 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Також суд зазначає, що наявність в Єдиній автоматизованій системі Державної митної служби інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, та не надають безумовного права митниці застосовувати рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У рішенні про коригування митної вартості товарів міститься лише посилання на іншу митну декларацію без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливають на рівень митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Крім того, суд враховує, що частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, так само не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Таким чином, суд встановив, що митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом та до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що рішення Одеської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 від 20.09.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

За таких обставин, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного товару за заявленою у митній декларації №UA500120/2019/008835 від 02.09.2019 року митною вартістю, а тому оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00024 від 20.09.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З врахуванням встановлених судом обставин та фактів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжні доручення №31 від 25.09.2019 року (1921,00 грн.), №32 від 25.09.2019 року (1984,70 грн.), а також до заяви щодо усунень недоліків позовної заяви додано платіжне доручення №46 від 04.10.2019 року (2267,89 грн.) про сплату судового збору за подання адміністративного позову, що у загальному розмірі складає 6173,59 грн.(а.с.5,6,111).

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у загальному розмірі 6173, 59 грн. з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» до Одеської митниці Держмитслужби задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500120/2019/000005/2 від 20.09.2019 року Одеської митниці ДФС.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500120/2019/00024 від 20.09.2019 року Одеської митниці ДФС.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, Будинок 21 А, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атаман і К» (21034, Винницька область, м. Винниця, вул. Максима Шимка, 56, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6173,59 грн. сплачені за платіжними дорученнями від 25.09.2019 року №№31,32 та від 04.10.2019 року №46.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.