Справа № 440/4348/19
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/4348/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом-відповідач, ГУПФУ в Полтавській області) про:

- визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області та скасування рішення відділу з питань перерахунку пенсії №21 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.11.2019 №14/03.24-12 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з 01.11.2019 (з дня звернення), з розрахунку 60 відсотків від розміру заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Полтавської області від 30.11.2019 №18-492вих19.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач неправомірно відмовився зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів його роботу на посадах стажиста, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, посилаючись на відсутність цих посад в статті 15 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі за текстом - Закон від 14.10.2014 №1697-V). Наголосив, що має 24 роки 07 місяців 06 днів вислуги років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів - 21 рік 05 місяців 21 дні, що надає йому право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону від 14.10.2014 №1697-V.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4348/19, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с.2-4/.

25 листопада 2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивув тим, що позивач має тривалість стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», станом на дату звернення, становить 24 роки 8 місяців 7 днів, у тому числі стаж роботи на прокурорських посадах - 7 років 4 місяці 6 днів, а тому у нього відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

01 листопада 2019 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» /а.с.25/.

До заяви додав документи за переліком, що наведені у розписці-повідомленні про прийняття заяви та документів /а.с.26/.

Рішенням відділу з питань перерахунку пенсії №21 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.11.2019 №14/03.24-12 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за нормами статті 86 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з відсутністю на день звернення стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців /а.с.23/.

Не погодившись з рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

На час звернення позивача за призначенням пенсії набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

У свою чергу, статтею 86 Закону № 1697-VII визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до частини 1 статті 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною 6 вказаної статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.11.2018 по справі №428/11348/16-а.

Судом встановлено, що у спірному рішенні відповідача, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років обчислено тривалість стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», станом на дату звернення, становить 24 роки 8 місяців 7 днів, у тому числі стаж роботи на прокурорських посадах - 7 років 4 місяці 6 днів.

До вислуги років, що дає право на пенсію позивачу зараховано половину навчання в Національній юридичні академії України імені Ярослав Мудрого (з 01.09.1992 по 26.06.1997, а саме 2 роки 4 місяці 27 днів), військову службу в Збройних силах України (з 17.06.1998 по 05.03.1999, а саме 8 місяців 18 днів) та стаж роботи в органах прокуратури з 15.07.1992 по 16.06.1998 та з 10.03.1999 по дату звернення за призначенням пенсії), що у сукупності становить 24 роки 8 місяців 7 днів.

Тобто, пенсійним органом не оспорюється та не заперечується факт наявності вислуги років позивача, що становить 24 роки 8 місяців 7 днів.

Спір між сторонами полягає у зарахуванні до стажу роботи позивача на посадах прокурора часу перебування на посадах помічника, старшого помічника прокуратури.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 /а.с.29-33/ судом встановлено, що позивач працював в органах прокуратури на наступних посадах:

1. з 15.07.1997 по 16.06.1998 - стажист на посаду слідчого прокуратури Козельщинського району;

2. з 10.03.1999 по 29.10.1999 - стажист прокуратури м. Комсомольськ;

3. з 29.10.1999 по 10.01.2000 - помічник прокурора Кобеляцького району;

4. з 10.01.2000 по 09.06.2003 - помічник прокурора м. Комсомольська;

5. з 09.06.2003 по 10.11.2003 - старший помічник прокурора Глобинського району;

6. з 10.11.2003 по 06.05.2011 - помічник прокурора Глобинського району;

7. з 06.05.2011 по 11.06.2012 - старший помічник прокурора Глобинського району;

8. з 11.06.2012 по 19.07.2012 - старший прокурор прокуратури Глобинського району;

9. з 19.07.2012 по 15.12.2015 - прокурор прокуратури Хорольського району;

10. з 15.12.2015 по 13.04.2016 - прокурор Лубенської місцевої прокуратури;

11. з 13.04.2016 по теперішній час - прокурор Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури.

Відомості щодо стажу роботи позивача у органах прокуратури підтверджуються також довідкою прокуратури Полтавської області №11-166вн-19 від 05.03.2019 та /а.с.36-37/.

Під час роботи позивача на цих посадах чинними були положення Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 5 листопада 1991 року, статтею 56 якого було надано роз`яснення поняття «прокурор», а саме під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, спірні періоди роботи позивача на посадах помічника та старшого помічника прокурора належить зарахувати до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 листопада 2018 року у справі № 428/11348/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має необхідний стаж роботи на посаді прокурора, що надає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач прийняв оскаржуване рішення не у спосіб, визначений законом та без повного з`ясування усіх обставин, необхідних для визначення умов призначення пенсії, а тому є протиправним.

Водночас, позивач просить визнати протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області та скасування рішення відділу з питань перерахунку пенсії №21 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.11.2019 №14/03.24-12 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що правові наслідки для позивача має саме рішення управління про відмову у призначенні пенсії, а не його дії щодо відмови, а тому, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунку пенсії №21 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.11.2019 №14/03.24-12 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з 01.11.2019 (з дня звернення).

Із спірного рішення суд вбачає, що відповідач дослідив та надав оцінку усім документам наданих позивачем і висловив заперечення щодо можливості зарахування до стажу роботи на посадах прокурора часу перебування на посадах помічника та старшого помічника прокурора. Інших підстав для відмови у призначенні пенсії спірне рішення не містить.

Оцінюючі записи в трудовій книжці позивача, суд прийшов до висновку про те, що позивач станом на час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, тобто станом на 01 листопада 2019 року, мав необхідний для призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII загальний стаж роботи та стаж роботи на прокурорських посадах (в органах прокуратури).

Оскільки у позивача наявні усі умови для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, а відповідач у спірному рішенні надав оцінку усім наданим документам та не виклав інших підстав для відмови у призначенні пенсії, окрім наведених, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з 01.11.2019 (з дня звернення).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн і суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунку пенсії №21 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 01.11.2019 №14/03.24-12 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" з 01.11.2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко