Справа № 953/17045/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.Справа № 953/17045/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Кійло Дмитра Валентиновича на рішення Київського районного суду м. Харкова (головуючий І інстанції Губська Я.В., м. Харків) від 15.10.2019 року по справі № 953/17045/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 4 роти БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Кійло Дмитра Валентиновича

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 594212 від 16.08.2019 р. та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.08.2019 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, оскільки відповідачем невірно встановлені обставини справи, порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, порушено його право на захист, також заперечує факт вчинення правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2019 року по справі № 953/17045/19 позовні вимоги задоволено частково: скасовано постанову серії ДП18 № 594212 від 16.08.2019 року, винесену інспектора 4 роти БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Кійло Д.В., якою до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідач повідомлявся на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи.

За правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.08.2019 р. інспектором поліції 4 роти БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Кійло Д.В. винесено постанову серії ДП18 № 594212 від 16.08.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови, до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. з зазначенням, що водій 16.08.2019 о 12 годині 27 хвилин керуючи автомобілем ВАЗ 111730 д.н. НОМЕР_1 на а/д М-22 Полтава-Олександрія 64 км здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6.а ПДР України. (а.с. 7).

Не погодившись з винесеною поліцейським постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд вказав, що вимога позивача про визнання постанови інспектора протиправною не підлягає розгляду місцевим загальним судом, як адміністративним, в порядку ст. 286 КАС України, таким чином задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що однією з підстав для часткового задоволення позовних вимог вказана та обставина, що відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 16.08.2019 року Правил дорожнього руху України, а саме п.14.6.а ПДР України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.08.2019 р. відкрито провадження у цій справі, призначено справу до розгляду на 06.09.2019 р. та встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву до судового засідання, тобто до 06.09.2019 р., та всіх наявних у відповідача доказів, що стосуються вчиненого позивачем адміністративного правопорушення. Згідно довідки суду першої інстанції від 06.09.2019 р., розгляд цієї справи відкладений на 15.10.2019 р.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, після ухвалення судом рішення у цій справі (15.10.2019 р.) до матеріалів справи був долучений відзив відповідача на позовну заяву, який надійшов до суду першої інстанції ще 23.09.2019 р., тобто до розгляду справи по суті, але згідно Акту від 04.11.2019 р. встановлено, що відзив дійсно надійшов до суду, але був помилково долучений до матеріалів іншої адміністративної справи, тобто до матеріалів справи цей відзив (разом з доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення) був долучений несвоєчасно та відповідно судом оцінка наданим відповідачем пояснень та доказів не надавалася з причин, які не залежали від відповідача у справі.

Враховуючи те, що відповідачем своєчасно наданий відзив на позовну заяву та докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, але судом першої інстанції оцінка цим доказам надана була, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції з урахуванням усіх доводів та доказів, що надані сторонами у справі.

З приводу висновку відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення, зокрема, правил проїзду перехресть, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення ч. ч. 1-3 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2, ч. 4, ч. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 14.2 ПДР перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: а) жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону; б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч; в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; г) після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу.

Згідно з п. 14.5 ПДР водій транспортного засобу, який виконує обгін, може залишитися на смузі зустрічного руху, якщо після повернення на раніше займану смугу йому доведеться знову розпочати обгін, за умови, що він не створить небезпеки зустрічним транспортним засобам, а також не перешкоджатиме транспортним засобам, які рухаються за ним з більш високою швидкістю.

Відповідно до п.п.а) п. 14.6 ПДР обгін заборонено на перехресті.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови повинен відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Колегія суддів зазначає, що за загальним визначенням, перехрестя це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Згідно наданого відповідачем до суду першої інстанції відеозапису вбачається, що місце на якому здійснював обгін автомобіль червоного кольору, марки ВАЗ 111730, д.н. НОМЕР_1 , є перехрестям доріг. Згідно наявного на диску з відеозаписом стоп-кадру вбачається, що обгін здійснюється саме автомобілем марки ВАЗ 111730, д.н. НОМЕР_1 , яким керував позивач. Факт керування саме цим автомобілем та на цій ділянці дороги ним не заперечувався, а заперечувався сам факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наданим відповідачем до суду першої інстанції відеозаписом з відеореєстратора, що встановлений в патрульному автомобілі. Процедура розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності зафіксована на нагрудну камеру (боді-кам) поліцейського. Посилання на ці докази містяться в постанові серії ДП18 № 594212 від 16.08.2019 р., а тому ці доказами є належним підтвердженням факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини та з урахуванням наданих сторонами доводів та доказів, колегія суддів дійшла до висновку, що в межах цих правовідносин відповідачем факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так як наслідок винесення спірної постанови, підтверджений належними та допустимими доказами.

Що стосується посилання на те, що в спірній постанові ніяким чином не відображено пояснення або незгода із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, суд зазначає, що на самому бланку постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не передбачено графи, в якій можуть вказуватися пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності із його незгодою з цим рішенням. В той же час, з матеріалів справи встановлено, що позивачу був наданий бланк, на якому ним були надані пояснення з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, що самим позивачем не заперечувалося.

Посилання позивача на розгляд справи без ознайомлення його з правами визначеними ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ненадання працівником поліції позивачу можливості скористатися ними та відмову у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи для залучення адвоката є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи ці обставини не знайшли свого підтвердження та письмових клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги, позивач не заявляв, а з відеозапису встановлено, що позивачу роз`яснені права ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП про що міститься відмітка (підпис позивача) в постанові на наданих ним письмових поясненнях.

Що стосується посилання позивача на те, що інспектором не дотримано процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки справу розглянуто без підготовки, чим порушено права позивача, колегія суддів зазначає, що позивач не вказує, що саме мала включати в себе підготовка інспектора чи позивача до розгляду справи та яким чином нездійснення такої підготовки порушує права особи.

Таким чином, порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений ст. 279 КУпАП, відповідачем порушено не було, оскільки, розпочинаючи розгляд справи, відповідач представився, позивач був проінформований, що відносно нього буде відбуватися розгляд справи за вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, до постанови були долучені відповідні докази.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На переконання колегії суддів, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правових наслідків щодо допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Під час апеляційного розгляду справи не встановлено процедурних порушень, які впливають на правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі наведених вище обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2019 року по справі № 953/17045/19 прийнято з порушенням норм матеріального права та без урахування фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Кійло Дмитра Валентиновича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2019 року по справі № 953/17045/19 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2019 року по справі № 953/17045/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 17.12.2019 року