Справа № 240/10776/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/10776/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Майстренко Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій він просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо непроведення з ним 29.05.2017 остаточного розрахунку при звільненні із військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби за період з 30.05.2017 по 22.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що остаточний розрахунок при звільненні позивача із військової служби в частині виплати йому військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення був проведений лише 22.08.2019, у зв`язку з чим відповідач порушив законні права та інтереси позивача щодо своєчасного отримання належних до виплати грошових сум при звільненні. Вважає, що у даному випадку суб`єктом владних повноважень було допу щено затримку розрахунку при звільненні з військової служби, що є порушенням статті 116 КЗпП України та у відповідності до статті 117 КЗпП України це є підс тавою для виплати середнього заробітку за весь час затримки фактичного розра хунку, який у даному випадку становить період з 30.05.2017 (наступний день за днем звільнення позивача з військової служби) по 22.08.2019 (день виплати індексації грошового забезпечення).

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на день звільнення позивача з ним було проведено повний розрахунок з виплати грошового забезпечення, за виключенням виплати індексації грошового забезпечення. Вказує на те, що грошове забезпечення та його індексація не є тотожними поняттями та фінансуються по різних кодах бюджетної класифікації згідно кошторису.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді командира першої гаубичної самохідно-артилерійської батареї пер шого гаубично самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командувача оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по особовому складу) від 10.05.2017 №63 капітан ОСОБА_1 був звільнений у запас Збройних Сил України за підпунктом "а" пункту 1 частини 6 статті 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Згідно з наказом тво командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 29.05.2017 №121 ОСОБА_1 був знятий з усіх видів забезпечення та виклю чений зі списків особового складу даної військової частини з 29.05.2017.

Індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 29.05.2017 позивачу була виплачена на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.05.2019 у справі №240/2983/19.

Невиплачену суму індексації грошового забезпечення у розмірі 15675,93 грн. позивач отримав 22.08.2019, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частина четверта статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовці визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі, до якої відноситься і військова служба, є однією із форм реалізації права на працю, позивач вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України, виключно якими регулюється порядок відшкодування належних звільненому працівникові сум за час затримки розрахунку при звільненні.

Так, за змістом статей 116, 117 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначений строк підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток - це визначений нормами за встановленими правилами розмір заробітної плати працівника, обчислений за певний період часу. Середній заробіток відображає регулярні виплати, зумовлені системами заробітної плати, і є типовим для даного працівника.

Суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати індексації, з огляду на таке.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, Закон передбачає включення до грошового забезпечення військовослужбовців лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

У свою чергу, преамбулою Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже, індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, а має компенсаторний характер та спрямована на забезпечення його реальності, з метою підтримання достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Наведений висновок свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст.ст. 116, 117 КЗпП України щодо стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Правову позицію, викладену у судових рішеннях Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 805/977/16-а, від 01.03.2018 у справі № 806/1309/17, від 01.03.2018 у справі № 806/1899/17, від 01.03.2018 у справі № 805/1551/17, від 21.03.2018 у справі № 805/2928/16-а, від 29.03.2018 у справі № 815/1767/17, від 04.04.2018 у справі № 805/5111/15-а, від 15.09.2015 у справі №21-1765а15, від 06.04.2016 у справі №6-409цс16, від 27.04.2016 р. у справі №6-11Зцс 16 ВСУ, від 03.07.2013 у справі № 6-64цс13, від 29.01.2014 у справі № 6-144цс13, від 30.01.2019 у справі № 807/3664/14, від 16.01.2019 у справі №802/1052/17-а, на яку посилається позивач, не можна застосовувати до даної справи, оскільки зазначені судові рішення постановлені за наслідками інших фактичних обставин справи, які не стосується виплати середнього заробітку за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення.

Частинами першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що норми Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про судовий збір" не передбачають розподілу (стягнення) судових витрат, які не були здійснені, тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 257, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено у повному обсязі: 13.12.2019.

Суддя Н.М. Майстренко