Справа № 280/2435/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/2435/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання: Лащенко Р. В., з участю представника позивача Голікової Г.В., представника відповідача Гаврик С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (повний текст постанови складено 14.08.2019 року суддя Семененко М.О.) у справі № №280/2435/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № від 17.04.2019 року; № від 17.04 2019 року; № від 17.04 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сам факт прощення боргу не відбувся, оскільки на теперішній час вчиняються дії щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині суми розрахунку виконані з порушенням норм чинного законодавства, що є також підставою для їх скасування. Крім того, вважає, що до даних правовідносин мають застосовуватись норми Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" № 321-VIII від 09 квітня 2015 року, оскільки нею брався кредит в іноземній валюті.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року у задоволенні адміністративного позову позивачу відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла після 01.01.2014 року і не була погашена після цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора.

В акті перевірки відсутнє дослідження ГУ ДФС інформації про різницю між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року. Відповідачем така інформація не витребувалась і не досліджувалась, отже нарахування податку на доходи фізичних осіб здійснено необгрунтовано та без встановлення його достовірності. Дані обставини проігноровано і судом першої інстанції.

Судом першої інстанції невірно було застосовано норми матеріального права, що регулюють порядок проведення перевірок. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у сумі 2636080,01 грн. від AT «Райфайзен Банк Аваль» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Вид доходи - анулювання суми основного боргу за кредитним договором.

Сума прощеної заборгованості складає 2636080,01 грн., при цьому, сума боргу є основною сумою боргу (неповернутого кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню, тощо, таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Тому, анульована банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні ПК України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Зазначений дохід позивач був зобов`язаний включити до податкової декларації за 2015 рік та сплатити з нього податок з доходів фізичних осіб .

Перевірка позивача проведена на підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки №218 від 21.01.2019 року, копія якого направлена на адресу позивача разом з письмовим повідомленням про проведення позапланової виїзної перевірки від 22.01.2019 року №39/904/14/08-01-13-05-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.01.2019 року. А тому, відповідачем в повній мірі та належним чином виконано обов`язок щодо завчасного повідомлення позивача про проведення перевірки, у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи позивача щодо порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 серпня 2006 року між ОСОБА_1 (позичальник) та Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (AT «Райфайзен Банк Аваль» ) (кредитор) було укладено договір кредиту №014/17-41/950-38, згідно з яким кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 230000 доларів США зі сплатою 12,0 % річних згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 22.08. 2026 року.

10 березня 2015 року між позивачем та AT «Райфайзен Банк Аваль» була досягнута угода про анулювання (прощення) частини боргу за валютним кредитом, який уклався в першу чергу в результаті значного падіння курсу національної грошової одиниці.

Відповідно до п.2 договору від 10.03.2015 року, у зв`язку з погашенням позичальником частини заборгованості за кредитним договором в розмірі 55000 доларів США, що складає еквівалент 1488896.42 грн. сторони домовилися, що з дати укладання цього договору кредитор здійснює часткове анулювання прощення суми боргу позичальника в розмірі 115127.52 доларів США, що складає еквівалент 2636080 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за період з 23.08.2006 року по 10.03.2015 року позивачем було сплачено 115127.52 доларів США боргу за кредитом.

На підставі ст.ст.78, 79 та наявністю обставин, визначених п.75.1 ст.75.1.2, п.п.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу № 218 від 21.01.2019 року, у період з 30.07.2018 року по 10.08.2018 року співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» у 2015 році платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 за результатами якої складено акт від 07.03.2019 року №105/08-01-13-05/, яким встановлено наступні порушення:

- пп. «д» ст.164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 39532,07 грн.;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 526485,20 грн.

Як вбачається з акту перевірки, згідно отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2015 рік про доходи та майновий стан, встановлено, що ОСОБА_1 отримала дохід за ознакою « 126» в сумі 2636080,01 грн.

Згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році отримано дохід у сумі 2636080,01 грн. від AT «Райфайзен Банк Аваль» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)». Вид доходи - анулювання суми основного боргу за кредитним договором.

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2015 року в сумі 2636080,01 грн., ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 01.10.2018 року №32832/10/08-01-49- 07 на адресу «Райфайзен Банк Аваль».

AT «Райфайзен Банк Аваль» листом від 23.10.2018 року №1406 надано підтвердження інформації про суми виплачених (нарахованих) доходів за ознакою « 126» в сумі 2636080,01 грн. ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту) анульований кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового Кодексу України.

Згідно договору про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/17-41/950-38 від 23.08.2006 року заборгованість за основним боргом в розмірі 115127,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2636080,01 грн по курсу НБУ на дату укладення договору.

Таким чином, контролюючий орган дійшов висновку про отримання позивачем у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 2636080,01 грн., з якого позивачем не було сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

На підставі висновків акту перевірки від 07.03.2019 року №105/08-01-13-05/ контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- № від 17.04.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 658106,50 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 526485,20 грн. та 131621,30 грн. за штрафними санкціями;

- № від 17.04.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 49415,09 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 39532,97 грн. та 9883,02 грн. за штрафними санкціями;

- № від 17.04.2019 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.

Згідно з пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Підпунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом (підпункт д підпункту 164.2.17пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України у редакції на час укладення позивачем додаткових угод з ПАТ Укрсоцбанк).

При цьому відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Із пункту 8 підрозділ 1 розділу ХХ ПК України слідує, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна бути включена курсова різниця між сумою основного (прощеного) боргу в іноземній валюті за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання в іноземній валюті України в еквіваленті (тобто, при визначенні розміру оподатковуваного доходу у національній валюті України в еквіваленті сумі прощеного боргу в іноземній валюті на дату такого прощення), та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року. Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору від 10.03.2015 року AT «Райфайзен Банк Аваль» анулював заборгованість за кредитом позивача у розмірі 115127.52 дол. США, що за курсом НБУ складає 2636080.01 грн., що є основною сумою кредиту.

У позивача внаслідок вказаних правовідносин фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, що свідчить про відсутність об`єкта оподаткування в розумінні положень п. 14.1.47 ст. 14 Податкового кодексу України, а тому є помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Щодо доводів позивача про те, що судом першої інстанції невірно було застосовано норми матеріального права, що регулюють порядок проведення перевірок, а невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 79.1 ст.79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п. 79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Позивач зазначає, що копія наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце її проведення не були вручені позивачу під розписку до початку проведення перевірки, у зв`язку з чим вважає, що у контролюючого органу не виникло право на проведення перевірки.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірка позивача проведена на підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки №218 від 21.01.2019 року, копія якого направлена на адресу позивача разом з письмовим повідомленням про проведення позапланової виїзної перевірки від 22.01.2019 року №39/904/14/08-01-13-05-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.01.2019 року.

Таким чином, відповідачем виконано обов`язок щодо завчасного повідомлення позивача про проведення перевірки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень спростовують висновки суду першої інстанції і за таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243,272, 286, 308, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі № №280/2435/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № від 17.04.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 658106,50 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 526485,20 грн. та 131621,30 грн. за штрафними санкціями;

- № від 17.04.2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 49415,09 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 39532,97 грн. та 9883,02 грн. за штрафними санкціями;

- № від 17.04.2019 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11 грудня 2019 року, в повному обсязі постанова складена 16 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва