Справа № 161/18387/19
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/586/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., за участю секретаря судового засідання Петрової В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

З наведених підстав просить суд:

1) визнати незаконними дії інспектора щодо складання постанови від 25 жовтня 2019 року серії ДП18 №243331;

2) визнати протиправною та скасувати постанови від 25 жовтня 2019 року серії ДП18 №243331, а провадження по справі закрити.

Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року в якості другого відповідача залучено Управління патрульної поліції у Волинській області.

У письмовому відзиві представник відповідачів просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 25 жовтня 2019 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюком Сергієм Вікторовичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №243331, в якій зафіксовано, що 25 жовтня 2019 року о 11:50 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, WKZ08CK, який мав несправний стоп-сигнальні ліхтарі та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Такі дії кваліфіковані як порушення ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у розмірі 425,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

В першу чергу, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача - інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича, оскільки відповідно до частини другої статті 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, належним відповідачем у справі є саме орган Національної поліції - Управління патрульної поліції у Волинській області, а не його співробітник, а тому позовні вимоги до неналежного відповідача - інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича, до задоволення не підлягають саме з цих мотивів.

Розглядаючи вимоги до належного відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази правомірності свого рішення.

На переконання суду, відповідач належним чином довів правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, однак не довів правомірність свого рішення за ч.1 ст.121 КУпАП, з огляду на таке.

Так, під час розгляду цієї адміністративної справи відповідачем був наданий відеозапис з бодікамери поліцейського, на якому зафіксована лише розмова поліцейського з позивачем, однак факт несправності стоп-сигналів не зафіксований.

Крім того, на відео зафіксована відмова позивача пред`явити для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також відповідачем наданий інформаційний витяг з бази-даних М(Т)СБУ, з якого слідує, що поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль Opel Vectra, WKZ08CK не видавалися.

З огляду на закріплені у ч.3 ст.62 Конституції України положення про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведений факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом з несправними стоп-сигналами, однак, доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача на те, що всупереч приписам ст.33 КУпАП поліцейський не врахував відомостей про його особу є помилковими, оскільки за ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Оскільки позивач притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відомості про його особу та матеріальний стан не повинні були враховуватися поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів позивача про порушення його права на надання пояснень та заперечень суд зауважує, що з наданого відеозапису слідує, що поліцейський вислухав пояснення та заперечення позивача, які зводилися до відсутності доказів несправності стоп-сигналів, а отже, право позивача на участь у прийнятті рішення стосовно нього було забезпечено.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є правомірним, а за ч.1 ст.121 КУпАП - неправомірним, суд дійшов висновку, що слід частково задовольнити позовні вимоги, а саме - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення в цій частині. В решті рішення слід залишити без змін, оскільки санкція статті ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян застосована правильно.

Крім того, на думку суду слід виключити у постанові посилання на ч.2 ст.36 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у даному випадку вважатиметься накладеним лише за ч.1 ст.126 КУпАП.

Щодо позовної вимоги про визнання дій інспектора протиправними суд зазначає, що по-перше, інспектор поліції не є належним відповідачем у справі, а по-друге, права та законні інтереси позивача повністю поновлюються за фактом скасування оскаржуваного рішення, і додатково визнавати дії неправомірними потреби не має.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 жовтня 2019 року серії ДП18 №243331, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, виключити з цієї постанови посилання на ч.2 ст.36 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовну заяву - залишити без задоволення, а постанову інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича про накладання адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25 жовтня 2019 року серії ДП18 №243331, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачами у справі є інспектор відділ безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Матіюк Сергій Вікторович, Управління патрульної поліції у Волинській області, службова адреса (адреса місцезнаходження) м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено та підписано 18 грудня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк