Справа № 160/3029/19
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3029/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (суддя Конєва С.О., повний текст рішення складено 12 червня 2019 року) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови та стягнення надміру сплачених платежів, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» у квітні 2019 року звернулося до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/300008/2, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби 19 лютого 2019 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110000/2019/300008/2, прийняту Дніпровською митницею Держмитслужби 19 лютого 2019 року; стягнути з Державного бюджету України на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» суму надмірно сплачених митних платежів у розмірі 100441,26 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «ТК КАРЛАЙН» та Shanghai Prime Lighting Co. Ltd 03 січня 2018 року було укладено зовнішньоекономічний контракт № TКА-1/2019, предметом якого є постачання продавцем на адресу покупця автомобільних запчастин в асортименті, номенклатурі та кількості, вказаних в Специфікаціях.

У лютому 2019 року постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 54254,46 доларів США, на умовах FOB Shanghai, згідно зі Специфікацією № 1. Оплата товару здійснюється протягом 120 днів з дати відвантаження товару у розмірі 100%.

Між ТОВ «ТК КАРЛАЙН» та ПП «ТЛС» укладено договір доручення № 62019 від 07.02.2019 щодо надання брокерських послуг та декларування товарів.

З метою митного оформлення придбаного товару до Дніпровської митниці Держмитслужби 18.02.2019 було подано митну декларацію № UA110110/2019/302624 відповідно до якої заявлена митна вартість товару (частини глушників та вихлопних труб, виготовлені з чорних металів для автомобілів, не штамповані) обчислена за ціною договору на загальну суму 21346,16 доларів США.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, митний орган дійшов висновку, що документи містять наступні розбіжності: на підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів декларантом подано лист ТОВ «Дао Лоджістік» за вих. № 01 від 07.02.2019 із зазначенням вартості 1010 дол. США та договір транспортного експедирування № 1 від 01.09.2016, проте відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість послуг експедирування, погоджена сторонами, може зазначатися в доповненнях до даного договору, в окремих договорах-заявках чи за усною домовленістю сторін, яка відображається у виставлених експедитором рахунках та актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною договору. Крім того, відповідно до п. 2.4.2 договору № 1 від 01.09.2016 обов`язком клієнта є надання експедитору заявки на отримання транспортно-експедиційних послуг. Витрати передбачені зазначеними умовами поставки за наданими декларантом документами, не піддаються обчисленню. Декларантом не надано до митного оформлення товару документів, які передбачені п. 2.4.2 та п. 3.1, що містять відомості щодо вартості транспортних послуг, а надано лист експедитора, що не передбачено вказаним договором. Згідно з п. 6.3 контракту № TКА-1/2019 від 03.01.2018, постачальник зобов`язується надавати за кожною партією товарів сертифікати походження, якості та відповідності. Відповідно до графи 44 ЕМД від 18.02.2019 декларантом зазначено зовнішньоекономічний контракт за кодом 4104, тобто стороною є виробник товарів, що декларується, проте аналізом наданих до митного оформлення документів встановлено відсутність будь-яких посилань, що Shanghai Prime Lighting Co. Ltd є виробником товарів. Також митний орган зазначив, що пунктом 3.5 контракту передбачено, що страхування вантажу здійснюється за погодженням між продавцем та покупцем, однак декларантом не надано до митного оформлення страхових документів.

Митний орган повідомив декларанта про необхідність протягом 10 календарних днів надати згідно ч. 3 ст. 53 МК України наступні документи для підтвердження митної вартості: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом 19.02.2019 повідомлено митницю про відсутність можливості надати додаткові документи.

Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 № UA110000/2019/300008/2, згідно з яким відмовлено у визнанні заявленої позивачем митної вартості товару за основним методом, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.02.2019 № UA110000/2019/300008/2. До товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару (резервний метод), визначена митна вартість товару за ЕМД № UA100030/2019/396453 від 30.01.2019 на рівні 6,18 дол. США за кг.

ТОВ «ТОВ «ТК КАРЛАЙН», вважаючи таке рішення необґрунтованим, звернулося до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.

З такими висновками відповідача, погодився й суд першої інстанції, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що наведені митним органом розбіжності в поданих до митного оформлення документах є очевидними, зокрема, щодо транспортно- експедиційних послуг, при цьому наведені розбіжності не спростовані позивачем в ході судового розгляду справи жодними належними, достатніми та достовірними доказами, що підтверджує факт неподання під час митного оформлення товару повних та достовірних відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару.

Проте суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість таких висновків митного органу та суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ТК КАРЛАЙН» з метою митного оформлення товару до митного органу було подано: пакувальний лист б/н від 21.12.2018, інвойс № 1/2019 від 21.12.2018, коносамент DXG1812340C від 31.12.2018, накладна ЦІМ 41547100 від 14.02.2019, декларація про походження товару № 1/2019 від 21.12.2018, комерційна пропозиція б/н від 10.12.2018, довідка про транспортні витрати за вих. № 01 від 07.02.2019, специфікація № 1 від 21.12.2018, контракт № ТКА-1/2019 від 03.01.2018, договір про надання послуг митного брокера № 62019 від 07.02.2019, договір транспортного експедирування № 1 від 01.09.2016.

Стосовно не надання ТОВ «ТК КАРЛАЙН» до митного оформлення сертифікату походження, якості та відповідності товару, тоді як зазначені документи передбачено п. 6.3 контракту № TКА-1/2019 від 03.01.2018, що вказані документи не містяться в обов`язковому переліку документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, які визначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Щодо висновків митного органу, що ТОВ «ТК КАРЛАЙН» не підтверджено транспортну складову митної вартості товару, оскільки декларантом не надано до митного оформлення товару документів, які передбачені п. 2.4.2 та п. 3.1 договору транспортного експедирування № 1 від 01.09.2016, що містять відомості щодо вартості транспортних послуг, при цьому наданий лист ТОВ «Дао Лоджістік» за вих. № 01 від 07.02.2019 не передбачено вказаним договором, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими посилання позивача, що лист ТОВ «Дао Лоджістік» за вих. № 01 від 07.02.2019 є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містить відомості про господарську операцію.

Так, згідно з відомостями, що містяться у вказаній довідці, ТОВ «Дао Лоджістік» повідомлено, що вартість транспортних витрат (морський фрахт) вантажу, що прибув у порт Южний, згідно коносаменту DXG1812340C, по маршруту Шанхай, Китай Южний, Україна, складає 1010 дол. США.

Вказані відомості також підтверджуються наданими позивачем до суду рахунком № 17 від 18.02.2019 та актом надання послуг № 2-03 від 22.02.2019, згідно з якими вартість фрахту за маршрутом порт «Шанхай», Китай порт «Южний», Україна становить 27233,73 грн.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи митного органу, що згідно з листом ТОВ «Дао Лоджістік» вартість транспортних витрат становить 1010 дол. США, що не відповідає заявленим в ВМД транспортним витратам на загальну суму 7844,6194 грн., оскільки оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/300008/2 від 19.02.2019 не містить посилання на вказану обставину, тобто не було підставою для його прийняття.

Також колегія суддів не знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що надані позивачем до суду рахунок № 17 від 18.02.2019 та акт надання послуг № 2-03 від 22.02.2019 лише підтверджують той факт, що позивачем до митного органу були подані неповні та недостовірні відомості щодо числових значень складової митної вартості товару, оскільки сума задекларованих позивачем витрат за декларацією митної вартості товару є меншою аніж зазначена у вказаних документах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вартість транспортних витрат, зазначена у листі ТОВ «Дао Лоджістік» № 01 від 07.02.2019, який надався позивачем до митного оформлення, кореспондується із вартістю таких витрат, що зазначені у рахунку № 17 від 18.02.2019 та в акті надання послуг № 2-03 від 22.02.2019.

Встановлені обставини спростовують висновки суду першої інстанції щодо неналежності, недостатності та недостовірності наданих ТОВ «ТК КАРЛАЙН» до суду доказів.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 2.4.2 договору транспортного експедирування № 1 від 01.09.2016, за згодою експедитора, заявка може не подаватися, в такому випадку, заявкою буде вважатися повний пакет товаро-супроводжуючих документів, необхідних для надання транспортно-експедиторських послуг.

Крім того, згідно з п. 3.1 договору транспортного експедирування № 1 від 01.09.2016, невід`ємною частиною вказаного договору, за відсутності окремо підписаних сторонами документів, є документи та повідомлення, передані/отримані сторонами за допомогою факсимільного та/або електронного зв`язку, за умови, що такі повідомлення містять підтвердження і згоду обох сторін.

Спростовуючи висновки митного органу, що декларантом не підтверджено заявлену митну вартість товару, оскільки аналізом наданих до митного оформлення документів встановлено відсутність будь-яких посилань, що Shanghai Prime Lighting Co. Ltd є виробником товарів, суд апеляційної інстанції знаходить слушними доводи апелянта, що документи, що підтверджують виробника не входять до переліку обов`язкових документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості та передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином подання документів щодо виробника товару вплине на митну вартість товару за ціною договору.

В обґрунтування оскаржуваного рішення митний орган також зазначив, що пунктом 3.5 контракту передбачено, що страхування вантажу здійснюється за погодженням між продавцем та покупцем, однак декларантом не надано до митного оформлення страхових документів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 3.5 контракт № ТКА-1/2019 від 03.01.2018 передбачено, що страхування товару може здійснюватися за взаємною згодою сторін. Таким чином, страхування не є обов`язковою умовою та може, як здійснюватися, так і не здійснюватися.

Згідно з довідкою ТОВ «ТК КАРЛАЙН» № 4/2019 від 20.02.2019, що вантаж, придбаний за контрактом № ТКА-1/2019 від 03.01.2018, не страхувався. Митним органом не доведено зворотнього жодними належними доказами.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що досліджені в судовому засіданні первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.

Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.

З огляду на викладене, рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/300008/2 від 19.02.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110000/2019/300008/2 від 19.02.2019 є такими, що суперечать закону та підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів доходить висновку, що позовна вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ТК КАРЛАЙН» суму переплати ввізного мита є передчасною, адже пунктом 1 Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 643 від 18 липня 2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2019 року за № 976/30844, передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Згідно з п. 8 Порядку митниця ДФС у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України.

Судом встановлено, що позивач не звертався до митного органу з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених сум ПДВ та ввізного мита, що є одним із складових чинників задля вирішення цього питання, а тому звернення з вказаними позовними вимогами до суду є передчасним.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року в адміністративній справі № 160/3029/19 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/300008/2, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби 19 лютого 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110000/2019/300008/2, прийняту Дніпровською митницею Держмитслужби 19 лютого 2019 року.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» в іншій частині відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК КАРЛАЙН» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби сплачений судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 17 грудня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров