Справа № 240/12169/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

13 грудня 2019 року м. Житомир

справа № 240/12169/19

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Горовенко А.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" про визнання бездіяльності протиправною,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністартвиного суду з позовом до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)", в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" щодо невиконання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 у справі №274/1740/19 за скаргою ОСОБА_1 про доставляння скаржника в судове засідання, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 у доступі до правосудді, тобто права на участь у розгляді своєї справи.

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 1 статті 4 КПК України передбачено, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить, що відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 у справі №274/1740/19 судом ухвалено скаржника, який перебуває у Державній установі "Бердичівська виправна колонія (№70)", доставити в судове засідання у приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (Житомирська область, м.Бердичів, вул.Житомирська, буд.30-а) на 14 год. 40 хв. 27.08.2019 під конвоєм. Також вказано копію ухвали для організації виконання надіслати начальнику Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" та командиру роти конвойної служби Головного управління Національної поліції у Житомирській області.

В обґрунтування підстав звернення до суду позивач зазначає, що невиконання Державною установою "Бердичівська виправна колонія (№70)" ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 у справі №274/1740/19, а саме недоставляння його під конвоєм у судове засідання у приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 27.08.2019 на 14 год. 40 хв, порушило його права на доступ до правосуддя та права на ефективний судовий захист.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням Державною установою "Бердичівська виправна колонія (№70)", на думку позивача, судового рішення у кримінальному проваджені, а саме вимог ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 у справі №274/1740/19.

Згідно зі ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Частиною 5 ст.534 КПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У свою чергу, п.12 ч.1 ст. 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Частиною 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;

4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що спір за позовом ОСОБА_1 про оскарження бездіяльності Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" щодо невиконання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.07.2019 у справі №274/1740/19, а саме недоставляння його під конвоєм у судове засідання у приміщення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 27.08.2019, як процесуальне питання, яке пов`язане з виконанням судового рішення у кримінальному провадженні, має вирішуватись в порядку кримінального судочинства загальним судом, визначеним за правилами підсудності, встановленими положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Позивачу слід мати на увазі, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На виконання вимог ч.6 ст.170 КАС України суд роз`яснює ОСОБА_1 , що дана справа має вирішуватись в порядку кримінального судочинства загальним судом, визначеним за правилами підсудності, встановленими положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 19, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" про визнання бездіяльності протиправною.

2. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом до Державної установи "Бердичівська виправна колонія (№70)" про визнання бездіяльності протиправною віднесено до юрисдикції загального суду, визначеного за правилами підсудності встановленими положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

4. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко