Справа № 520/6215/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 520/6215/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

за участю відповідача - Литвиненко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року про розстрочку виконання рішення , головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 18.10.19 року по справі № 520/6215/19

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просив суд: стягнути до бюджету України з відповідача суму податкового боргу в розмірі 15462, 88 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

11.10.2019 року відповідач через канцелярію суду подав клопотання про розстрочення виконання рішення суду у зв`язку з тим, що він не має можливості одноразово сплатити всю суму боргу, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та мінімальну пенсію.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 20.09.2019 року задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 року у справі № 520/6215/19 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу до 20.09.2020 року за наступним графіком: жовтень 2019 року - 1288,50 грн, листопад 2019 року - 1288,50 грн., грудень 2019 року - 1288,50 грн., січень 2020 року - 1288,50 грн., лютий 2020 року - 1288,50 грн., березень 2020 року - 1288,50 грн., квітень 2020 року - 1288,50 грн., травень 2020 року - 1288,50 грн., червень 2020 року - 1288,50 грн., липень 2020 року - 1288,50 грн., серпень 2020 року - 1288,50 грн., вересень 2020 року - 1288,58 грн.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питания.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту 100.4 статті 100 Податкового кодексу України підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Однак відповідачем не надано жодного доказу, що підтверджують настання обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу і доказів існування таких обставин, перелік яких визначено постановою КМУ від 27.12.2010 № 1235.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи частково заяву про розстрочення виконання рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що одноразова сплата в рахунок погашення податкового боргу є непосильною для відповідача, а відтак ускладнить виконання рішення суду.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно і не всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, не правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частиною 3 статті 378 даного Кодексу підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи податкового боргу.

Статтею 5 Податкового кодексу України, яка встановлює співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, п. 5.2 цієї статті передбачено пріоритет понять, правил, термінів та положень цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування .

Таким чином, норми статті 100 Податкового кодексу України (далі ПК України), які регулюють правила розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є спеціальними нормами щодо доказів як підстав для відстрочення податкового боргу (п. 100.5 ПК України) та порядку погашення податкового боргу (п.100.7 ПК України).

Відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 затверджений Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2018 по справі №805/1779/15-а.

Колегія суддів, вважає, що зазначені відповідачем обставини не підтверджують істотного ускладнення виконання рішення суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту перевірки від 25.07.2018 №3041/20-40-13-14-08/ ним отриманий дохід у вигляді нерухомого майна вартістю 188 220,00 грн.

Таким чином, задовольняючи заяву про розстрочення виконання судового рішення, поза увагою суду першої інстанції залишилась неперевіреною наявність або відсутність нерухомого або рухомого майна, що ставить під сумнів існування тяжкого матеріального стану відповідача.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки застосування обраного заходу розстрочення виконання судового рішення є необґрунтованим.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення заяви по суті, а доводи апелянта спростовують висновки суду.

Таким чином, є підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, через що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення відмовити.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі № 520/6215/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі № 520/6215/19 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 16.12.2019 року