Справа № 2-а-484/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2-а-484/2008

адміністративне провадження № К/9901/27465/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Саприкіної І. В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 грудня 2008 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, 24 квітня і 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У 2008 році ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 12 грудня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, в задоволенні позову відмовив. У касаційному порядку зазначені судові рішення позивач не оскаржував.

У 2018 році позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про роз`яснення постанови цього ж суду від 12 грудня 2008 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року провадження у справі за вказаною вище заявою закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки ОСОБА_1 вже звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року і ухвалою цього ж суду від 28 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, йому було відмовлено в роз`ясненні зазначеного судового рішення першої інстанції.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, і Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 квітня 2018 року відмовив позивачу в задоволенні його скарги та залишив без змін ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року.

Після цього, у 2018 році позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення ухвали цього ж суду від 09 березня 2009 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05 березня 2009 року у справі № 9104/1743/09 (2а-484/08/0308) відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, а саме з: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвалою цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, ОСОБА_1 27 вересня 2019 року направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, поданого у 2008 році.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24 жовтня 2019 року залишив касаційну скаргу позивача без руху у зв`язку з тим, що скаржник не додав до такої скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвали цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, а також не сплатив судовий збір.

Разом з тим, у абзаці 21 мотивувальної частині зазначеної вище ухвали допущено описку, а саме: невірно вказано, які недоліки касаційної скарги повинен усунути позивач.

Згідно із ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який постановив рішення, може з власної ініціативи (…) виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне виправити описку, допущену в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, виклавши абзац 21 мотивувальної частини цієї ухвали в такій редакції:

«Для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно надати суду клопотання про поновлення строку на оскарження судових рішень, зазначивши причини пропуску такого строку, а також сплатити судовий збір, або надати суду докази, які підтверджують, що позивач звільнений від сплати судового збору.»

Керуючись ст. 243, 253 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Виправити описку в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, виклавши абзац 21 мотивувальної частини у такій редакції: Для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно надати суду клопотання про поновлення строку на оскарження судових рішень, зазначивши причини пропуску такого строку, а також сплатити судовий збір, або надати суду докази, які підтверджують, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Саприкіна