Справа № 564/1330/19
Суддя: Левчук В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1330/19

16 грудня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

третя особа не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №564/1330/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (м.Луцьк, вул.Залізнична 15) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2019 року на 382 кілометрі +400 метрів автодороги М07 «Київ-Ковель-Ягодин» поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Петруком Юрієм Володимировичем відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №379842, відповідно до якої 13.05.2019 о 18:15 год. на 382 кілометрі +400 метрів автодороги М07 «Київ-Ковель-Ягодин» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Schmitz S01, державний номерний знак НОМЕР_2 фактична маса якого перевищувала 40 тон, а саме становила 50750 кг. без відповідного дозволу на проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, чим порушив п.п.22.5 ПДР України за що передбачено відповідальність ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вагу встановлено з допомогою приладу автоматичного зважування транспортних засобів в русі 030Т-АS2-PWIA, заводський номер 17-442. Цією ж постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (м.Луцьк, вул.Залізнична 15) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення є незаконною, оскільки відповідачем неправильно зазначено суть правопорушення у постанові, позивач не має нести відповідальність за порушення, яке останній не вчиняв, оскільки не він є лише водієм і не є власником вантажу та транспортного засобу. Зазначає, що при винесені постанови не було надано документів, які б свідчили про те, що зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю пройшло повірку, зважування відбувалось не у спеціально відведеному місці. Незважаючи на це позивача притягнуто до відповідальності.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку представника в судове засідання. Подав відзив на позов у якому вказує, що спірна постанова винесена у порядку, передбаченому діючим законодавством, що в обґрунтування своєї позиції позивачем не було надано доказів на спростування факту перевантаження ним транспортного засобу чи на підтвердження недостовірності результатів габаритно-вагового контролю. Одночасно звертає увагу суду на те, що відповідачі не здійснюють габаритно-ваговий контроль та не оформляють його результати, а оскаржувана постанова була винесена на підставі документів, наданих працівниками Укртрансбезпеки, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови від 13.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №379842, 13.05.2019 о 18:15 год. на 382 кілометрі +400 метрів автодороги М07 «Київ-Ковель-Ягодин» ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Magnum, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Schmitz S01, державний номерний знак НОМЕР_2 фактична маса якого перевищувала 40 тон, а саме становила 50750 кг. без відповідного дозволу на проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, чим порушив п.п.22.5 ПДР України за що передбачено відповідальність ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вагу встановлено з допомогою приладу автоматичного зважування транспортних засобів в русі 030Т-АS2-PWIA, заводський номер 17-442.

При цьому, перевезення здійснювалось фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відносно якого в подальшому по факту виявленого 13.05.2019 року перевантаження транспортного засобу 18.06.2019 року Державною службою з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 грн.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-XII) передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільні дороги» (далі - Закон № 2862-IV) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» від 26 червня 2015 року № 592 визначено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Підпунктом 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, визначено завдання служби Укртрансбезпека, зокрема, здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю-зважування інспекторами Укртрансбезпеки 13 травня 2019 року встановлено, що перевезення вантажу автомобілем позивача здійснювалось із перевищенням вагових обмежень, а саме що загальне навантаження транспортного засобу становить 50,75 т при нормативно допустимому 40 т, навантаження на одиночну вісь становить 13,5 т при нормативно допустимому 11 т, навантаження на строєну вісь - 29,6 т при нормативно допустимому 22 т.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові Державтоінспекцією за наявності погодження з дорожніми, комунальними, залізничними та іншими підприємствами і організаціями дозволу, в якому визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до частини 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як встановлено судом та слідує з постанови серії НК №379842 від 13.05.2019 року у водія транспортного засобу ОСОБА_1 дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищення вагових обмежень, не було.

Разом з тим, з постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року № 857/11807/19 вбачаться наступне.

Фізична особа-підприємць ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки RENAULT, моделі MAGNUM 440, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом Schmitz S01, державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

13 травня 2019 року на підставі направлення на рейдову перевірку від 10 травня 2019 року № 011725 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області на 382 км автомобільної дороги М-07 проведено перевірку транспортного засобу RENAULT MAGNUM 440/ SCHMITZ S 01, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_2 . За результатами габаритно-вагового контролю вказаного автомобіля з напівпричіпом працівниками управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі талону зважування № 176 від 13 травня 2019 року встановлено, що загальне навантаження транспортного засобу становить 50,75 т при нормативно допустимому 40 т, навантаження на одиночну вісь становить 13,5 т при нормативно допустимому 11 т, навантаження на строєну вісь - 29,6 т при нормативно допустимому 22 т, про що складено довідку № 0002195 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13 травня 2019 року та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0021619 від 13 травня 2019 року.

За наслідком проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами Укртрансбезпеки у Волинській області складено акт № 133721 від 13 травня 2019 року, згідно з яким у порушення статей 30, 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» було виявлено надання послуг з перевезення вантажів згідно з товарно-транспортною накладною № 70 від 13 травня 2019 року (далі ТТН) з перевищенням вагових обмежень за відсутності оформленого у встановленому порядку дозволу на право руху автомобільними дорогами загального користування, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі вказаного акту № 0021619 від 13 травня 2019 року складено розрахунок № 177 від 13 травня 2019 року, яким позивачу визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 1693,32 євро.

Крім того, за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановою начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області від 18 червня 2019 року № 114964 до ФОП ОСОБА_2 було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн., яку ФОП ОСОБА_2 оскаржив до суду.

Відповідно до відомостей, вказаних у ТТН № 70 від 13 травня 2019 року, автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником зазначено ТОВ «Хаммер Б.О.».

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, визначено, що суб`єктом відповідальності за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови № 114964 від 18 червня 2019 року, оскільки матеріали справи не містять належних, достатніх і допустимих доказів того, що ФОП ОСОБА_2 виступав перевізником при наданні послуг з перевезення вантажів згідно із ТТН № 70 від 13 травня 2019 року, а отже міг бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

За наслідками розгляду справи постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року № 857/11807/19 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 460/1657/19 та прийнято постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Постанову начальника управління Укртрансбезпеки у Рівненській області № 114964 від 18 червня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу скасовано.

Відповідно до ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд звертає увагу, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №379842 від 13.05.2019 року не вказано частину статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відтак неможливо встановити за якою саме частиною вказаної статті Кодексу кваліфіковано дії позивача.

Відтак суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність винесення постанови щодо позивача ОСОБА_1 , оскільки останній є лише водієм у ФОП ОСОБА_2 , який не є перевізником, постанова не містить посилання на конкретну частину статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а за таких умов позивач не може нести адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (м.Луцьк, вул.Залізнична 15) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволити.

Скасувати винесену 13 травня 2019 року поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції серії НК №379842 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену щодо ОСОБА_1 за ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 16.12.2019.

СуддяВ. В. Левчук