Справа № 511/2325/19
Суддя: Бобровська І. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2325/19

Номер провадження: 2-а/511/26/19

18 грудня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Жураковської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області адміністративну справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Юровського Олега Івановича, третя особа: Роздільнянський ВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Поліцейського Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Юровського О.І., третя особа - Роздільнянський ВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2019 року біля 17:20 год. він керував автомобілем ВАЗ - 2106 р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кишинівській в м. Роздільна Одеської області та був зупинений співробітниками поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, які запропонували йому надати свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення та поліс обов`язкового страхування. Щодо причини зупинки співробітник поліції не повідомляли, однак дізнавшись що в ОСОБА_1 відсутність поліс обов`язкового страхування склали у відношенні нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАА №531881 за ч.1 ст. 126 КУпАП, де зазначили, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем будучи не пристебнутим ременем безпеки та з відсутнім полісом обов`язкового страхування. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 не погоджується з зазначеною постановою, так як вважає, що будь - якого порушення не вчиняв та просить суд, постанову серії БАА №531881 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 25.11.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.9-10)

Позивач Паладенко Ю.І. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити повністю, справу розглянути за його відсутності. (а.с. 13)

Відповідач - поліцейський Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Юровський О.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. (а.с.12)

Представник третьої особи - Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення не надав. (а.с.12)

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2019 року біля 17:20 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ - 2106 р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кишинівській в м. Роздільна Одеської області та був зупинений співробітниками поліції Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, які запропонували йому надати свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення та поліс обов`язкового страхування. Щодо причини зупинки співробітник поліції не повідомляли, однак дізнавшись що в ОСОБА_1 відсутність поліс обов`язкового страхування склали у відношенні нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії БАА №531881 за ч.1 ст. 126 КУпАП, де зазначили, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем будучи не пристебнутим ременем безпеки та з відсутнім полісом обов`язкового страхування.

Позивач ОСОБА_1 з зазначеною постановою не згодний та наголошує, що вказаного у ній порушення правил дорожнього руху не вчиняв, оскільки рухався пристебнутим пасками безпеки та вимога про надання полісу не передбачена п. 21.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «ґ» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Підпунктом 1 п.2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред`являти його для перевірки на виконання розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух лише у випадках, передбачених законодавством.

Разом з тим, пунктом 21.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до п. 21.2 наведеної статті контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно з п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Як зазначає позивач ОСОБА_1 , підставою для зупинки транспортного засобу останнього було те, що він, начебто, рухався з непристебнутим ременем безпеки.

В матеріалах справи не міститься будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку встановлює наявність адміністративного правопорушення водія ОСОБА_1 , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Так, відповідачем не надано жодних доказів щодо оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди або скоєння позивачем порушення правил дорожнього руху, яке могло бути підставою для складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, зокрема порушення п.9.8, а саме, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Враховуючи наведене, суд вважає неправомірною вимогу посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. страхового полісу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.03.2019 по справі № 686/11314/17.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, на виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, в матеріалах справи не міститься жодного належного доказу вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В той же час, з урахуванням наведених вище норм законодавства вбачається, що здійснення контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідним підрозділом Національної поліції може здійснюватись виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, відповідачем не доведено законності вимог щодо пред`явлення позивачу для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з огляду на відсутність обставин, передбачених законодавством для здійснення такого контролю.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова, серії БАА №531881 від 25.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

В порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Юровського Олега Івановича, третя особа: Роздільнянський ВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА №531881 від 25.11.2019 року, складену поліцейським СРПП №4 Роздільнянського ВП Юровським О.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 - закрити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - поліцейський Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області Юровський Олег Іванович, адреса: Одеська область м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого,5;

Третя особа - Роздільнянський ВП ГУНП в Одеській області, адреса: Одеська область м. Роздільна, вул. Ярослава Мудрого,5;

Суддя І. В. Бобровська