Справа № 160/8883/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року Справа № 160/8883/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -
12.09.2019 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі ДФС, відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо винесення вимоги № Ф-2068-56/482 від 20.08.2019;
скасувати вимогу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2068-56/482 від 20.08.2019.
Вищевикладені доводи свідчать про те, що вимога є не законною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/8883/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
25 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДФС у Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є законною, мотивуючи свої доводи наступним.
Позивач як фізична особа-підприємець є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та державних осіб-підприємців ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 10.10.2012 року. Дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем - 11.01.2019. 06.03.2019 вдруге проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця - 23.07.2019.
За даними інтегрованої картки ОСОБА_1 , наданої відповідачем до відзиву, станом на 31.07.2019 року позивачу було нараховано єдиний соціальний внесок у сумі 17 751,97 грн.
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Дніпропетровській області 20 серпня 2019 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2068-56/482.
Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». (Закон № 2464)
Приписами частин 1 статті 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з вимогами частини 12 статті 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
З аналізу вищевикладених норм Закону № 2464, суд дійшов висновку, що фізичні особи-підприємці платники єдиного внеску зобов`язані нараховувати та сплачувати єдиний внесок не менше за розмір мінімального страхового внеску.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 11.01.2019 року по 05.03.2019 року ОСОБА_1 не була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, однак відповідачем вказані обставини під час нарахування єдиного внеску враховано не було, за період, у який позивач не була зареєстрована як фізична особа-підприємець їй нараховано єдиний внесок, сума якого включена до розрахунку боргу, який встановлено у виконавчому документі - вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 року № Ф-2068-56/482.
Крім того, суд зазначає, що вимога про сплату боргу сформована після вчинення державним реєстратором запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.08.2019 № Ф-2068-56/482 сформована з порушенням вимог Закону № 2462 без урахування факту реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця, що є обов`язковою умовою для здійснення нарахування єдиного внеску, є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, у зв`язку з чим, з Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн., відповідно до квитанції про сплату № 15 від 10.09.2019 року.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) винесену Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 20.08.2019 року № Ф-2068-56/482.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна