Справа № 160/4491/19
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2019 року справа 160/4491/19

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

при секретарі Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстальпостач» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 (суддя Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстальпостач» до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладання штрафу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрстальпостач» 16.05.2019 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову ДН2138/1752/АВ/МГ-ФС/422 від 07.05.2019 про накладання штрафу в сумі 41730грн за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Вказує, що суб`єкт владних повноважень не врахував, що індексація заробітної плати працівнику за січень-березень 2019 року нарахована і виплачена 24.04.2019 (ас5).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 в задоволенні позову відмовлено. Суд зазначив, що особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, навіть якщо вони усунуті після інспекційного відвідування (ас153).

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрстальпостач» просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Посилаються на те, що в разі несвоєчасної, але виплати сум індексації, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці (ас161).

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін (ас172).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Постановою ДН2138/1752/АВ/МГ-ФС/422 від 07.05.2019 ГУ Держпраці в Дніпропетровській області на ТОВ «Укрстальпостач» накладений штраф в сумі 41730грн за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

В постанові вказано, що помічнику директора ОСОБА_1 . в листопаді 2018 року заробітну плату виплачено не в повному обсязі. Згідно табелю обліку робочого часу, вона відпрацювала в листопаді 22 дні по 8 годин. Згідно штатного розкладу, оклад помічника директора складає 5000грн, однак, згідно зарплатної відомості, їй виплачено половину окладу. В січні-березні 2019 року не проводилась індексація заробітної плати (ас22).

Викладені в постанові порушення зафіксовані в акті інспекційного відвідування ДН2138/1752/АВ від 19.04.2019 (ас12).

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні стандарти у сфері доходів населення встановлюються з метою визначення розмірів державних соціальних гарантій у сфері оплати праці, виплат за обов`язковим державним соціальним страхуванням, права на отримання інших видів соціальних виплат і державної соціальної допомоги та їх розмірів, а також визначення пріоритетності напрямів державної соціальної політики.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; стипендій учням професійно-технічних та студентам вищих державних навчальних закладів; індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін; надання гарантованих обсягів соціально-культурного, житлово-комунального, транспортного, побутового обслуговування та обслуговування у сфері освіти, охорони здоров`я, фізичної культури та спорту, торгівлі та громадського харчування; забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оплату праці», норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; в нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилась браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу в зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії і компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи в польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про оплату праці», норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною 1 цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Таким чином своєчасність і повнота нарахування, індексації, виплати заробітної плати є мінімальними державними гарантіями в оплаті праці.

Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 2 статті 94 КЗпП України, розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні норми містяться в статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не заперечував та не спростовував факту невиплати в повному обсязі заробітної плати помічнику директора ОСОБА_1 в листопаді 2018 року.

Відповідно до частини 5 статті 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підвищення грошових доходів населення в зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно о абзацу 1 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ №1078 від 17.07.2003, підвищення грошових доходів громадян в зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно о абзацу 2 пункту 1-1 Порядку, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Переліченими нормами чітко встановлено, що індексація повинна проводитись з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін та його величина перевищила поріг в розмірі 103 відсотка.

З огляду на викладене, індексація помічнику директора ОСОБА_1 . мала проводитись з 01.01.2019, з 01.02.2019, з 01.03.2019, що позивачем не було зроблено. Не була нарахована індексація і станом на 19.03.2019 на день звільнення ОСОБА_1 (ас109). Виплата індексації тільки 24.04.2019 вже після звільнення працівника та після інспекційного відвідування ГУ Держпраці, на думку колегії, не виключає наявність в діях позивача недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці саме на період часу, коли індексація повинна була нараховуватись і виплачуватись.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 12.04.2018 у справі №816/2325/16, на що правильно звернув увагу окружний суд.

Крім того, на час винесення постанови про накладання штрафу діяв Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою КМУ №295 від 26.04.2017, пунктом 29 якого передбачалось, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не в повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень в ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги, що в разі несвоєчасної, але виплати сум індексації, відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - в десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком окружного суду, що ГУ Держпраці правомірно наклало штраф на ТОВ «Укрстальпостач» в десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за одного працівника, відносно якого скоєно порушення.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-245, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрстальпостач» залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з 10.12.2019 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко