Справа № 340/2350/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/2350/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бема Юрія Юрійовича

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року (головуючий суддя - Хилько Л.І.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бема Юрія Юрійовича

до Знам`янського міського голови Філіпенка Сергія Івановича, виконавчого комітету Знам`янської міської ради

про скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Позивача ОСОБА_1 (далі - Позивач) - адвокат Бема Юрій Юрійович (далі - представник Позивача) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Знам`янського міського голови Філіпенка Сергія Івановича (далі - Відповідач-1), виконавчого комітету Знам`янської міської ради (далі - Відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Відповідача-2 від 16.07.2019 року №482-к «Про підсумки проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ».

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №340/2350/19 позовну заяву представника Позивача ОСОБА_1 - адвоката Бема Юрія Юрійовича - повернуто Позивачу.

Представник Позивача ОСОБА_1 - адвокат Бема Юрій Юрійович, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник Позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином доказів, наявних в матеріалах справи, які свідчать про наявність поважність підстав пропуску строку для на звернення до суду, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідачем-1 та Відповідачем-2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просять суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Відповідача-1 та представник Відповідача-2, кожен окремо, проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач дізнався про порушене право 16 липня 2019 року, коли ознайомився з спірним розпорядженням №482-к від 16 липня 2019 року, а з позовною заявою звернувся лише 19.09.2019 року, тобто з пропуском, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, строку звернення до суду без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. ч 1, 2 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу зазначених норм випливає те, що загальний строк для звернення до суду з позовом у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

При цьому, день, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли Позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи встановлено, що зі спірним розпорядженням №482-к від 16.07.2019 року Позивач ознайомився 16.07.2019 року о 16:05 год, що останнім не заперечується.

Крім того, 16.07.2019 року о 08:45 год Позивач, також, був ознайомлений із актом про проведення службового розслідування від 05.07.2019 року, на підставі якого винесене спірне розпорядження.

Тобто, з 16.07.2019 року Позивач достеменно знав про прийняття спірного розпорядження та підстави, на яких останнє прийнято.

Однак, з позовною заявою представник Позивача адвокат Бем Юрій Юрійович звернувся лише 19.09.2019 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду представник Позивача зазначив про те, що 07.08.2019 року ним було направлено Відповідачу-2 адвокатський запит, зокрема, про надання належним чином завіреної копії розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 . Після чого, 22 серпня 2019 року на адресу представника Позивача - Бем Ю.Ю. надійшла копія спірного розпорядження, що зумовило звернення останнього до суду із позовною заявою лише 19.09.2019 року в межах, на думку останнього, строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, з урахуванням дати отримання копії оскаржуваного розпорядження.

Суд апеляційної інстанції, звертає увагу на те, що місячний строк у справах даної категорії обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, який в межах спірних правовідносин є днем, коли Позивач ознайомилась з оскаржуваним розпорядженням, тобто 16.07.2019 року.

Щодо доводів представника Позивача стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, колегія суддів зазначає таке.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.07.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бемом Юрієм Юрійовичем укладено договір про надання правової допомоги №20, тобто на третій день після ознайомлення Позивача зі спірним розпорядженням, проте, з адвокатським запитом щодо надання копії спірного розпорядження Бем Юрій Юрійович звернувся до Відповідача лише 07.08.2019 року (а.с. 36).

Доказів того, що Позивач самостійно звертався до Відповідача за отриманням копії спірного розпорядження матеріали справи не містять.

Зазначені обставини свідчать про те, що з моменту, коли Позивач дізнався про порушення своїх прав Відповідачем (16.07.2019 року) та з моменту укладення між Позивачем та адвокатом Бемом Юрієм Юрійовичем договору про надання правової допомоги (19.07.2019 року) у представника Позивача було достатньо часу (до 15.08.2019 року) для звернення до суду в інтересах ОСОБА_1 для оскарження розпорядження №482-к.

Однак, як Позивачем, так і представником Позивача не було своєчасно та без зайвих зволікань вжито заходів для отримання копії спірного розпорядження та звернення до суду із позовною заявою з метою оскарження такого розпорядження.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неповажності причин пропуску представником Позивача ОСОБА_1 - адвокатом Бемом Юрієм Юрійовичем строку для звернення до суду із позовною заявою у справі щодо проходження публічної служби.

Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції бере до уваги й те, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

За таких умов, зазначені представником Позивача обставини не можуть свідчити про поважність пропуску ним строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, враховуючи те, що представником Позивача пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами, а причини вказані ним у заяві про поновлення строку визнані неповажними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог ч. 2 ст. 123 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини та прийняв ухвалу про повернення позовної заяви без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому останню необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги представника Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №280/2350/19, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Позивача ОСОБА_1 - адвоката Бема Юрія Юрійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі №280/2350/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 16 грудня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова