Справа № 620/2098/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2098/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Падій В.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Степанюка А.Г.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним і скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 22.03.2019 щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі архівних довідок так званої «Луганської народної республіки» від 23.04.2019 №№ 1473, 1474, 1475, 1476 про роботу та заробітну плату за період з 1986 року по 1996 рік на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області провести позивачу, починаючи з 20.03.2019 року перерахунок пенсії, відповідно до заяви, прийнятої 20.03.2019 року за №1049, з урахуванням архівних довідок так званої «Луганської народної республіки» від 23.04.2019 року №№ 1473, 1474, 1475, 1476 про роботу та заробітну плату за період з 1986 року по 1996 рік на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області та виплатити донараховані суми пенсії з урахуванням проведених виплат;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області подати у 30-ий термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року зазначений позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване змінити, виходячи з наступного.

Згідно із п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований у м. Первомайську Луганської області, фактичне місце проживання - м . Прилуки, Чернігівської області. Зазначене підтверджується довідками Управління праці та соціального захисту населення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 20.01.2015 року №7425-320 та від 01.02.2018 року №320 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.13,38 відповідно).

ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданим 15.05.2018 року Пенсійним фондом України, та отримувачем пенсії починаючи з 02.01.2018 року.

20.03.2019 року позивач звернувся до пенсійного орану із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідки про роботу та заробітну плату за період з 1986 року по 1996 рік на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області від 23.04.2018 року №№1473, 1474, 1475, 1476 (а.с.40-42).

Розпорядженням Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 22.03.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав, що надані ним довідки від 23.04.2018 №№1473, 1474, 1475, 1476 є недійсними, оскільки видані архівним відділом населеного пункту, який віднесений до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (а.с.39).

Також судом встановлено, що Прилуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та є його правонаступником.

Вважаючи зазначене розпорядження пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, проте вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 65 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

За приписами пункту 2.10. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за№1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 20.03.2019 позивач звернувся до Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, долучивши довідки про роботу та заробітну плату за період з 1986 року по 1996 рік на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області від 23.04.2018 №№1473, 1474, 1475, 1476.

Разом з тим розпорядженням Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 22.03.2019 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав, що надані ним довідки від 23.04.2018 №№1473, 1474, 1475, 1476 є недійсними, оскільки видані архівним відділом населеного пункту, який віднесений до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що в даній справі не є спірним питання щодо призначення позивачу пенсії або період його трудової діяльності на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області, а дослідженню підлягає правомірність рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі поданих позивачем вищезазначених довідок.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, зокрема, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1, до якого включено, зокрема, м. Первомайськ Луганської області.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» затверджено Тимчасовий порядок, відповідно до пункту 8 якого особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1.10.2014 №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з цим, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у рішеннях по справам «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), згідно з якими: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Отже, для належного захисту прав позивача, існує необхідність застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих адміністрацією м. Первомайськ Луганської області, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Разом з тим, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.10.2018 у справі №569/14531/16-а, від 18.04.2019 у справі №344/16404/16-а.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, про необґрунтованість посилань пенсійного органу, як на підставу для відмови позивачу у перерахунку призначеної пенсії, на той факт, що надані позивачем довідки видані архівним відділом населеного пункту, який віднесений до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи доходить висновку, що абзац 2 та 3 резолютивної частини підлягає зміні, шляхом виключення словосполучення: «так званої «Луганської народної республіки», оскільки, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, відповідно до ст. 1 Конституції України.

Відповідно до ст. 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року змінити.

Викласти абзац 2 та 3 резолютивної частини Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року наступним чином:

«Визнати протиправним та скасувати розпорядження Прилуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 22.03.2019 року щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі архівних довідок № 1473, 1474, 1475, 1476 від 23.04.2019 року про роботу та заробітну плату, за період з 1986 року по 1996 рік, на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області».

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2019 року, перерахунок пенсії, відповідно до заяви, прийнятої 20.03.2019 року за №1049, з урахуванням архівних довідок № 1473, 1474, 1475, 1476 від 23.04.2019 року про роботу та заробітну плату, за період з 1986 року по 1996 рік, на «Первомайському машинобудівельному заводі» у місті Первомайськ Луганської області та виплатити донараховані суми пенсії з урахуванням проведених виплат».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

А.Г. Степанюк