Справа № 826/16223/16
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2019 року

Київ

справа №826/16223/16

адміністративне провадження №К/9901/22427/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 (головуючий суддя - В.В. Файдюк, судді - А. Ю. Коротких, Н. М. Літвіна)

у справі № 826/16223/16

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Мирноград Донецької області

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

третя особа - Державне підприємство «Красноармійськвугілля»,

про скасування рішення,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016, винесену у виконавчому провадженні № 50349724 за виконавчим листом №2а-4787/10/0570.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що оскаржувана постанова про зупинення виконавчого провадження винесена відповідачем безпідставно, з огляду на те, що безпосередньо державне підприємство «Красноармійськвугілля» не включено до Переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2016-2017 році, а тому вказане у виконавчому провадженні підприємство, як боржник, не підпадає під дію положень Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2017 у задоволенні позову відмовлено.

4. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про зупинення виконавчого провадження діяв на підставі наявних у нього повноважень, визначених пунктом 17 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

5. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016, винесену у виконавчому провадженні №50349724 за виконавчим листом №2а-4787/10/0570.

6. При прийнятті рішення суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки на виконанні у відповідача знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2а-4787/10/0570 про стягнення з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь відділення Фонду недоїмки зі сплати страхових внесків в розмірі 11 870 773,56 грн., то мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна підприємства боржника шляхом зупинення виконавчого провадження в даному випадку не застосовується.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідач просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати.

8. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає, що з огляду на включення відокремлених підрозділів Державного підприємства «Красноармійськвугілля», як його єдиних майнових комплексів, що є структурними підрозділами останнього, до Переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2015 № 271, після набрання чинності Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», є свідченням законодавчої обґрунтованості мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об`єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження у межах спірних правовідносин. Тому державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про зупинення виконавчого провадження діяв на підставі наявних у нього повноважень, визначених пунктом 17 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств». Також відповідач вказує, що суди не врахували, що у цій справі позивач звернувся до неналежного відповідача, чим порушили норми процесуального права.

Позиція інших учасників справи

9. В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Рух касаційної скарги

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.10.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

11. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2019 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

12. Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №2а-4783/10/0570, виданого 21.06.2010 Донецьким окружним адміністративним судом, про стягнення з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Дмитрові Донецької області недоїмку зі сплати страхових внесків у розмірі 11 870 773, 56 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2016 ВП №50349724.

13. В межах вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016, якою виконавче провадження №50349724 зупинено на строк до трьох років з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)

14. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 2 якого примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

15. Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017) передбачено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

16. За змістом частини першої статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Наведений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

20. Відповідачами у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби можуть бути лише перераховані у вказаній статті органи державної виконавчої служби; структурні ж підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

21. При цьому, за змістом частини першої та частини третьої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017), і яка кореспондується з діючою редакцією статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулись, зокрема, не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

22. Вказаними нормами встановлено, що вчинення дій щодо заміни первинного відповідача належним або залучення другого відповідача належить до повноважень суду першої інстанції.

23. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 804/16122/14 та від 06.12.2019 у справі № 826/15847/16.

24. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі позивач звернувся до неналежного відповідача та не здійснив його заміну, чим допустив порушення норм процесуального законодавства, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

25. При цьому, суд апеляційної інстанції здійснюючи перегляд постанови суду першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. За правилами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

27. За змістом статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

28. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки щодо розподілу судових витрат

29. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

30. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 у справі № 826/16223/16 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Окружного адміністративного суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк,

Судді Верховного Суду