Справа № 340/2720/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/2720/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року (головуючий суддя Жук Р.В.) про повернення скарги в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни

про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни (далі Відповідач), в якій просила суд:

- визнати протиправними дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №30053800 від 12.07.2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про

стягнення виконавчого збору ВП №30053800 від 12.07.2019 року (а.с. 2-19).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі №340/2720/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору повернуто позивачеві (а.с.38).

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржила її в апеляційному порядку (а.с46-47).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, зокрема те, що у повному обсязі ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року у справі №2-18/11 було складно 21.10.2019 року, після чого Позивач без зайвих зволікань 29.10.2019 року звернулась із позовом до суду в даній справі.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем не наведено належних доводів щодо неможливості звернення до суду першої інстанції у строк встановлений ч. 2 ст. 287 КАС України, тому позов ОСОБА_1 , у даному випадку, підлягає поверненню відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З аналізу вищенаведених норм випливає те, що позовна заява про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена учасником виконавчого провадження у десятиденний строк з дня, коли останній дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів справи встановлено, що 29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Кіровоградського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохни Світлани Олександрівни, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Відповідача про стягнення виконавчого збору №30053800 від 12.07.2019 року (а.с. 2-19).

У вказаній позовній заяві зазначено про те, що спірну постанову Відповідача отримано Позивачем 22.07.2019 року, після чого 31.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на вказану постанову до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. Однак, ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року закрито провадження у справі №2-18/11 за скаргою ОСОБА_1 з підстав неможливості розгляду такої скарги в порядку цивільного судочинства. Повний текст зазначеної ухвали складено 21.10.2019 року.

До позовної заяви, поданої 29.10.2019 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 було додано, зокрема: копію супровідного листа від 12.07.2019 року №8013/02.1-27 Відповідача про направлення спірної постанови Позивачу (а.с. 7), копію спірної постанови про стягнення виконавчого збору від 12.07.2019 року №30053800 (а.с. 8-9), копію повного тексту ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року у справі №2-18/11 (а.с. 10-14).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження постанови №30053800 від 12.07.2019 року, а позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано Позивача у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду належних доказів на підтвердження того, коли саме отримана постанова про стягнення виконавчого збору та коли саме оскаржена до Світловодського міськрайонного суду та отримано ухвалу про закриття провадження у справі №2-18/11, або подати заяву про поновлення пропущеного строку (викладену окремим документом), письмові пояснення із зазначенням обставин, які унеможливили звернення до суду у встановлений ч. 2 ст. 287 КАС України строк (а.с. 1).

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції не надав належної оцінки копії повного тексту ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року у справі №2-18/11, в якій зазначено про те, що до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Кучеренко Н.А. звернулась 31 липня 2019 року, що свідчить про безпідставність вимоги Кіровоградського окружного адміністративного суду щодо надання доказів коли саме оскаржена спірна постанова Відповідача до Світловодського міськрайонного суду.

Крім того, суд першої інстанції не дослідив належним чином того, що ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року, якою закрито провадження у справі №2-18/11 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови №30053800 від 12.07.2019 року, у повному обсязі була складена 21 жовтня 2019 року, після чого ОСОБА_1 з урахуванням висновків Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області щодо необхідності звернення саме до адміністративного суду з позовними вимогами про скасування постанови державного виконавця, без зайвих зволікань на восьмий день з моменту складення повної ухвали про закриття провадження звернулась із позовною заявою до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

11 листопада 2019 року Позивачем на виконання вимог ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року направлено заяву про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця, до якої додано докази отримання ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.10.2019 року та вказано про обставини проголошення вступної та резолютивної частини вказаної ухвали та про необхідність ознайомлення Позивача з висновками Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, викладеними в повному тексті ухвали від 16.10.2019 року щодо визначення юрисдикційності даного спору, для належного звернення до адміністративного суду з позовною заявою (а.с. 23-26) .

Проте, не зважаючи на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку те, що про право на звернення із заявленими вимогами та відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства Позивач дізнався 16.10.2019 року при оголошенні вступної та резолютивної частини ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, тому останнім не надано належних доказів на підтвердження обставин неможливості звернення до Кіровоградського окружного адміністративного суду у строк встановлений ч. 2 ст. 287 КАС України.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строків звернення до суду та повертаючи позов, не з`ясував, не дослідив та не надав правової оцінки вказаним обставинам та, відповідно, не навів у своєму рішенні будь-якого обґрунтування неприйняття доводів Позивача.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів, також, враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не повно з`ясував обставини, які мають суттєве значення для справи, що призвело неправильного вирішення питання поновлення строку звернення до суду, тому ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року у справі №340/2720/19 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова