Справа № 200/8566/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №200/8566/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Геращенка І.В.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Кобець О.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: Мороз О.В. (за ордером)

відповідач: Помалюк І.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного (суддя Грищенко Є.І.) від 03 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 11 жовтня 2019 року) у справі №200/8566/19-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРАВАН-САРАЙ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 389 990 грн та нарахування санкцій в сумі 347 497,50 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.06.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 1 389 990 грн та нарахування штрафнихсанкцій в сумі 347 497,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач зазначив, що ним правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки при здійсненні перевірки було встановлено порушення позивачем вимог - п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 розділу 2 Податкового кодексу України, п. 44.1 ст. 44 розділу 2 Податкового кодексу України, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 розділу 5 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 05 червня 2019 року № 558/05-99-14-13-39535218 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 червня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1737487,50 грн., з яких 1389 990 грн. за податковим зобов`язанням та 347497, 50 грн. за штрафними санкціями.

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме: - п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 розділу 2 Податкового кодексу України, чим не забезпечено зберігання первинних документів; - п. 44.1 ст. 44 розділу 2 Податкового кодексу України, п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 розділу 5 Податкового кодексу України, а саме підприємством ТОВ «КАРАВАН-САРАЙ» за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинами із контрагентом-постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» на суму 1389990 грн. за період січень-листопад 2018 року, що призвело до заниження суми податку на додану вартість до сплати на загальну суму 1398990 грн.

Перевіркою встановлено: -відсутність чеків РРО щодо отримання паливно-мастильних матеріалів (газ), що здійснювалось за талони, нібито отримані від ТОВ «Параллель-М ЛТД»; -відсутність у відомостях обліку видачі палива (пропан (газ)), у актах приймання-передачі палива (пропан (газ)), у звітах по використанню палива (пропан (газ)), у подорожніх листах службового легкового автомобіля інформації щодо серії та номера виданих (пред`явлених) талонів на паливо (газ), дати пред`явлення талонів на паливо (газ) на АЗС, реквізитів «Заправник»; відсутність виплат торговим агентам компенсації за використання власного автомобіля в службових цілях, придбання палива (газ, пропан), отримання від ТОВ «Параллель-М ЛТД» за січень-листопад 2018 року; - до перевірки не надані оригінали техпаспортів на автомобілі (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) з відміткою про переобладнання транспортного засобу газобалонним обладнанням; сплив терміну дії талонів на паливо, так як відповідно до п.1.9 договору купівлі-продажу нафтопродуктів, укладеного із ТОВ «Параллель-М ЛТД» від 01.01.18/СТ №0312/18/СТ. Термін дії паролів складає не більше 120 днів і не менше 90 днів з дати видачі їх покупцеві (його уповноваженому представнику); чисельні недоліки при складанні бухгалтерських документів. Вище зазначене унеможливлює факт придбання та використання палива (газ, пропан), отриманого від ТОВ «КАРАВАН-САРАЙ» нібито від ТОВ «Параллель-М ЛТД».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкого кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п.п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною ( п.198.2 ст.198 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198ПК).

За приписами п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Згідно частини 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД»(Продавець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 01 січня 2018 року № 0312/18/СТ.(т. 1 а.с. 235-236)

Відповідно до вказаного договору продавець зобов`язується передати паливо у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти паливо і сплатити за нього певну грошову суму у строки та на умовах, визначених договором. Передача палива здійснюється шляхом заправки автомобіля пальним за талонами на АЗС продавця.

Пунктом 2.1. договору встановлено здійснення покупцем попередньої оплати палива в розмірі 100%.

На підтвердження виконання умов наведеного договору позивачем до матеріалів справи надано: - платіжні доручення про сплату за паливно-мастильні матеріали згідно договору №0312/18/СТ від 01 січня 2018 року (т. 2 а.с. 234-250, т. 3 а.с. 1-32); -видаткові накладні (т. 3 а.с. 70- 80); -податкові накладні (т. 1 а.с. 239-250, т 2 а.с. 1-88).

Порядок приймання і відпуску нафтопродуктів на АЗС регулює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (далі- Інструкція), згідно пунктом 3 якої визначено, що талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому; розрахунковий документ - документ установленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти надрукований у випадках, передбачених законодавством України, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно пункту 3 договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 01 січня 2018 року №0312/18/СТ сторони домовились про те, що заправка автомобілів покупця паливом починається з дня видачі талонів продавцем представнику покупця. Продавець видає талони на вимогу представника покупця після отримання попередньої оплати.

Тобто, за умовами укладеного договору талони видаються після здійснення позивачем оплати за пальне. За таких обставин, отримання позивачем в подальшому паливно-мастильних матеріалів за талонами, здійснюється без будь-якої додаткової оплати.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що заправка автомобілей за талонами, в даному випадку, має відбуватися без проведення розрахунків через РРО на АЗС та без додаткового оформлення саме розрахункової операції.

Зазначене не суперечить вимогам Інструкції, оскільки під час отримання водіями бензину за талонами, факт його продажу відбувся раніше - під час його оплати шляхом безготівкового перерахунку коштів, тому отримання за талонами раніше оплаченого палива не є продажем товару та розрахунковими операціями, оскільки водіями не сплачувались за нього готівкові кошти.

Відпуск нафтопродуктів за талонами, які попередньо оплачені у безготівковій формі, не є розрахунковими операціями, і, відповідно, не потребує використання реєстратора розрахункових операцій.

За таких обставин, посилання відповідача на відсутність чеків реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) щодо отримання паливно-мастильних матеріалів, що здійснювалось талонами,колегією суддів не прийняті до уваги.

Пунктом 1.10 договору від 01 січня 2018 року № 0312/18/СТ передбачена можливість повернення талонів з вичерпним строком дії на талони з новим строком дії з перерахунком ціни на момент обміну, а тому посилання відповідача на сплив терміну дії талонів на паливо , колегія суддів вважає безпідставним.

Стосовно певних недоліків у первинних документах, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення чинного законодавства.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування податкового кредиту з податку на додану вартість. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару, укладення покупцем товару договору з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем порушення позивачем вимог п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 , п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, а тому правомірно скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного від 03 жовтня 2019 року у справі №200/8566/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного від 03 жовтня 2019 року у справі №200/8566/19-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 17 грудня 2019 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 17 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 17 грудня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: І.В. Геращенко

М.Г. Сухарьок