Справа № 725/5565/19
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/5565/19
Номер провадження 2-а/725/269/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засіданні Томко І.Д.,

та представника позивача Шевченко С.С. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року адвокат Шевченко С.С. в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 07.06.2019 року відповідачем винесено постанову №0814/40800/19 якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 246228,60 грн. по факту ввезення ним на мину територію України транспортного засобу іноземної реєстрації з наданням до митного контролю паспортного документу громадянина Румунії, при наявності паспорта громадянина України, у зв`язку з чим відповідач прийшов до висновку про вчинення позивачем дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів. Про наявність вказаної постанови позивачу стало відомо лише 20.09.2019 року при отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного рішення Чернівецької митниці ДФС.

Вказував на те, що зазначена постанова Чернівецької митниці ДФС винесена без його участі та відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил порушено процесуальні норми МК України, оскільки не взято до уваги клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було надіслане на електронну пошту Чернівецької митниці ДФС та не надано оцінку тому, що у день розгляду справи він перебував за кордоном, що було підставою для відкладення розгляду справи.

Також, вважав, що в рамках спірних правовідносин позивач вважається нерезидентом, а тому правомірно обрав митний режим тимчасового ввезення при ввезенні на митну територію України транспортного засобу іноземної реєстрації, оскільки позивач не проживає за місцем реєстрації в Україні та немає постійного місця проживання на території України, а зареєстрований та постійно проживає в Румунії, Ботошанська область, Бучеча район, ОСОБА_2 .

Крім того, ставить під сумнів визначений митним органом розмір митних платежів з яких розраховано суму накладеного адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, оскільки така сума розрахована на підставі службової записки без проведення відповідного експертного дослідження та ґрунтується на припущеннях з урахуванням того, що містить вказівку на орієнтовну суму необхідних для сплати податків та зборів, а з вимогою про надання транспортного засобу для проведення експертизи відповідач до позивача не звертався.

Зазначав, що при прийняті оскаржуваного рішення відповідач не врахував дані, що характеризують особу позивача, його майновий стан, не з`ясував чи притягався позивач раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просив скасувати постанову Чернівецької митниці ДФС у справі про ПМП №0814/40800/19 від 07.06.2019 року та стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 10247,86 грн. з рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці ДФС.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови Чернівецької митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0814/40800/19 від 07.06.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяв представник, який приймав участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеконференції та позов підтримав і просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, надавши суду пояснення аналогічні її змісту.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, натомість направив відзив в якому позов не визнав та вказав, що не зважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною він вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у нього наявний паспорт громадянина України, а також він має постійне місце проживання в Україні. Таким чином, переміщуючи транспортний засіб через митний кордон України позивач зобов`язаний сплачувати необхідні митні платежі, проте, маючи статус громадянина-резидента, останній вчинила дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспортного документу громадянина Румунії. Крім того, під час провадження у справі про порушення митних правил, митним органом була дотримана встановлена законом процедура забезпечено права позивача, а вартість транспортного засобу та відповідно сума митних платежів, що підлягала сплаті і відповідно розмір штрафу розраховано відповідно до вимог закону на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

До вказаного відзиву представником відповідача додано копії матеріалів справи про порушення митних правил, які долучені до матеріалів справи та досліджені в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із змісту ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Так, диспозицією ст. 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Судом встановлено, що постановою Чернівецької митниці ДФС №0814/40800/19 від 07.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 246228,60 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів (а/с 143-145).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 02.05.2019 року о 06 год. 43 хв. на територію п/п "Порубне-Сірет" м/п "Вадул-Сірет" Чернівецької митниці ДФС в зону митного контролю заїхав автомобіль марки "AUDI C4", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням громадянина Румунії ОСОБА_3 , який слідував з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного юнтролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по зеленому коридору". В даному автомобілі в якості пасажира також слідував ОСОБА_4 , який до митного контролю подав закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданий 22.10.2018 року уповноваженим органом м. Ботошани (Румунія) на ім`я "ZELENIVSCHI ОСОБА_5 ".

Відповідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" САІС ДФС та службової записки Чернівецької митниці ДФС від 05. 03.2019 року вих.№ 168/24-70-20-05/17 було встановлено, що при перетині митного кордону України громадянин Зеленівський ОСОБА_6 неодноразово подавав до митного контролю закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон FP НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_4 ».

Згідно поданого до митного контролю паспорта громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданого 22.10.2018 року уповноваженим органом м. Ботошани (Румунія) на ім`я " ОСОБА_7 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , та закордонного паспорта громадянина України для виїзду за кордон FP НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин " ОСОБА_7 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянин " ОСОБА_4 ", ІНФОРМАЦІЯ_1 , є однією й тією ж особою.

Згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі «Обпік транспортних засобів з пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС було встановлено, що 03.01 2019 року громадянин Зеленівський Михайло ввіз на митну територію України автомобіль марки "MERCEDES-BENZ В180", кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 (країна реєстрації - Польща) через пункт пропуску «Порубие-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, використовуючи закордонний паспорт громадянина Румунії 056622640, виданий 22.10.2018 року уповноваженим органом м.Ботошанн (Румунія) на ім`я "ZELENIVSCHI ОСОБА_5 ".

В подальшому було встановлено, що, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на вказаному транспортному засобі громадянин України ОСОБА_1 використав документ зі статусом "нерезидента" - паспорт громадянина Румунії.

Згідно ч. 2 ст. 380 МК України, громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

З метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_1 надав паспортний документ зі статусом «нерезидент».

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу "MERCEDES-BENZ В180", кузов НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 (країна реєстрації - Польща) через митний кордон України особа, маючи статус "резидента", надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортного засобу особистого користування.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами МК України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 року №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , будь-які відомості на підтвердження того, що позивач звертався із заявою про виїзд на постійне місце проживання з України матеріали справи не містять.

Таким чином, митний орган обґрунтовано прийшов до висновку, що позивач у відносинах з України вважається громадянином України та має статус «резидента», у зв`язку з чим при ввезені на митну територію України транспортного засобу особистого користування зобов`язаний сплачувати відповідні митні платежі за змістом ст. 380 МК України.

У відповідності до вимог ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Так, у протоколі про порушення митних правил міститься вказівка про розгляд справи 07 червня 2019 року о 15 год. 00 хв. та копія такого протоколу надіслана на адресу позивача - Чернівецька обл., смт. Глибока, вул. Гагаріна, 9/5, при цьому з матеріалів справи вбачається, що така адреса місця проживання ОСОБА_1 встановлена у протоколі про опитування у справі про порушення митних правил №0814/40800/19 від 02.05.2019 року, а також таку адресу останній вказував у клопотанні про відкладення розгляду справи, яке останній начебто направив на електронну адресу відповідача у день розгляду справи про ПМП (а/с 36, 132).

Оцінюючи вище наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач належним чином був повідомлений відповідачем про час та місце розгляду справи про порушення митних правил.

За змістом ст. 498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил мають право зокрема заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника.

Так, в обґрунтування допущених процесуальних порушень відповідачем під час провадження у справі про ПМП позивач посилається на те, що 07.06.2019 року на електронну адресу митниці ним було направлене клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням за кордоном в цей час, натомість не посилається на докази отримання відповідачем такого клопотання, а також на поважність причин його неявки на розгляд справи про порушення митних правил, зокрема щодо його перебування за кордоном у вказаний час.

Відповідачем долучено до відзиву копії матеріалів справи про ПМП в яких відсутнє відповідне клопотання позивача та відсутні посилання на наявність такого клопотання у тексті оскаржуваної постанови, що в свою чергу ставить під розумний сумнів факт отримання відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи від 07.06.2019 року, при цьому представник позивача в судовому засіданні не заявляв клопотань про витребування у відповідача доказів на підтвердження факту отримання ним вказаного клопотання.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази не вказують на наявність будь-яких процесуальних порушень з боку відповідача під час провадження у справі про ПМП.

Щодо посилань позивача на те, що розмір митної вартості автомобіля, розмір митних платежів і розмір штрафу є припущенням митного органу та наявна у справі службова записка не може бути використана на підтвердження суми митних платежів для визначення розміру адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Так, п. 1 ч. 1 ст.50 МК України визначено, що для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Інформація, щодо митної вартості транспортного засобу може бути визначена лише з технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395(Методика) вказано, що у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс- листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 07.05.2019 року позивача повідомлено про необхідність надати ввезений ним транспортний засіб у розпорядження експерта для визначення його митної вартості, про що слід заздалегідь повідомити Чернівецьку митницю ДФС (а/с 140).

Цим листом позивачу також роз`яснено його право здійснити митне оформлення ввезеного ним автомобіля (розмитнення).

Як відзначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань. Особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Натомість позивачем з моменту запровадження справи про ПМП, а саме з 02.05.2019 року до часу її розгляду по суті Чернівецькою митницею ДФС 07.06.2019 року, не вжито заходів з метою проведення експертизи ввезеного ним автомобіля, не подано митному органу завчасно відповідних клопотань, в тому числі і про відкладення розгляду справи у разі об`єктивної необхідності з посиланням на поважні причини. При цьому, суд вважає достатнім період з 02.05.2019 року по 07.06.2019 року для забезпечення позивачу реалізації його прав передбачених ст. 498 МК України, подання доказів та заявлення клопотань в рамках провадження у справі про ПМП.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачу була забезпечена можливість надати докази щодо митної вартості ввезеного ним транспортного засобу, а також щодо проведення експертизи для визначення суми митних платежів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Інформація, щодо митної вартості транспортного засобу може бути визначена лише з технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів.

Як вбачається зі змісту службової записки відповідачем при визначенні суми митних платежів застосовано резервний метод.

Таким чином, митна вартість транспортного засобу та як наслідок сума митних платежів визначена відповідачем з урахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

При цьому, в рамках провадження у справі про ПМП не надав необхідних документів і не представив транспортний засіб для проведення відповідного експертного дослідження.

Будь-яких доказів на спростування висновків викладених у вказаній службовій записці матеріали справи не містять, а також в ході судового розгляду даного спору судом не встановлено будь-яких процесуальних порушень під час провадження у справі про ПМП, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.7, 8, 9, 245, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 90,92, 95, 458, 460, 467, 485 ,489, 493, 494 МК України, ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0814/40800/19 від 07.06.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 17.12.2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна