Справа № 160/8670/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2019 року Справа № 160/8670/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представника позивача представника відповідача Федоренка Р.В. Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Позивач не погоджується з призначенням і проведенням перевірки, а також висновками акту та нарахованими податковими повідомленнями-рішеннями податками і штрафними фінансовими санкціями у зв`язку з тим, що по-перше, у відповідача не було права на проведення перевірки, оскільки на всі запити контролюючого органу позивачем надавалися відповіді і копії документів. По-друге, перевіркою виявлено по частині господарських операцій так звані порушення допу щені не ТОВ «Дніпровська Домнабудівельна Компанія».
Однак позивач зазначає про те, що з огляду на законодавчо встановлений принцип персональної відповідальності платника по датку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.
Також про реальність господарських операцій ТОВ «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» з контрагентами свідчать первинні до кументи, надані до перевірки, а також документи, які свідчать про використання товару в своїй го сподарській діяльності, а саме - документи про постановку на бухоблік, списання з обліку та ін.
Маючи відповідну ліцензію, протягом останніх трьох років позивач веде будівельну діяльність, для чого орендує адміністративне приміщення і склад матеріалів, має штатний розклад з 12 працюючих осіб.
Також в обґрунтування позивач посилається на постанову Касаційного адміністративного суду по справі № 816/809/17, в якій зазначено, що сам факт порушення кримінальної справи та отри мання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами.
Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 01 жовтня 2019 року.
На адресу суду 01 жовтня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що проти позову заперечує у повному обсязі у зв`язку з наступним.
З матеріалів перевірки встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ «Марксвел» (виконавець) було укладено договір про надання транспортних послуг відповідно до специфікацій до договору. Відповідно до умов договору ТОВ «Марксвел» протягом листопада 2018 року були проведені роботи по договору № 030518/2 про надання транспортних послуг.
В акті перевірки зазначено, що відповідно до аналізу Єдиного реєстру податкових накладних (далі-ЄРПН), ТОВ «Марксвел» не є виробником вищезазначених послуг та товарів та по ланцюгу постачання придбав їх у наступних постачальників - ТОВ «Редліпс», ТОВ «Харві Спектр». Згідно проведеного аналізу також було встановлено, ТОВ «Редліпс» не є виконавцем вищезазначених послуг. Вищезазначені послуги придбавалися у ТОВ «Пульсар». Підприємством ТОВ «Пульсар» вищезазначені послуги не придбавалися (обрив ланцюга).
Також, між позивачем та ПП «Дніпроелектробуд» були укладені договори поставки та підряду. Згідно проведеного аналізу також було встановлено, що ПП «Дніпроелектробуд» не є виконавцем вищезазначених послуг та по ланцюгу постачання вищезазначені послуги не придбавалися.
При цьому, у ПП «Дніпроелектробуд» відсутнє придбання сировини та послуг, притаманній господарській діяльності. Відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт та інше.
Аналогічні обставини були встановленні при дослідженні взаємовідносин позивача з ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія» та ТОВ «Стиль».
У рішеннях Верховний Суд вказує на те, що при з`ясуванні всіх обставин справи суди повинні перевірити факт реального руху активів по всьому ланцюгу учасників схеми, з`ясувати, ким і коли вироблялись придбані позивачем товари та чи вироблялись взагалі, що має істотне значення для правильного вирішення спору (рішення від 04.09.2018 по справі № 825/1153/17, касаційне провадження № К/9901/954/17).
Відповідно до п. п. 1, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно - правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов`язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.
Таким чином, відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений в первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв`язку із відображенням її змісту у первинних документах.
07 жовтня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, а також 8 листопада 2019 року письмові пояснення, в яких останній зазначив, що відзив на позовну заяву не містить жодного заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, а його зміст складають цитати і висновки з акту перевірки.
Про реальність руху активів, крім первинних документів, свідчать документи з використання товару і послуг в своїй господарській діяльності та додатково надані документи зі зберігання та списання матеріалів і посвідчення їх якості.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду, висловленій в постанові від 27.03.2018 р. по справі № 816/809/17, згідно якої, порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем формування податкового кредиту. Аналогічну позицію має Європейський суд з прав людини, який у справах «Булвес» АД проти Болгарії» та «Інтерсплав» проти України» вважає неприпустимим звинувачення платника податків у порушенні податкового законодавства із-за порушень контрагента, а, якщо державні органи мають інформацію про зловживання конкретною компанією, вони повинні застосувати заходи саме до неї, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб.
В судовому засіданні 12 листопада 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, адміністративний позов просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, підтримавши доводи викладені у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Станом на 19.06.2019 року перебуває на обліку в ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Згідно висновків акту перевіркою встановлені наступні порушення позивачем:
п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, п.п.1 п.4 розділ V, п.п.1, п.п.2, п.п.5 п.5 розділ V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 761 614 грн., у тому числі:
липень 2018 року - 70 503 грн., листопад 2018 року - 798 754 грн., грудень 2018 року - 892 357 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1 + рядок 23.3 декларації) (переноситься до рядка 20.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.24) на загальну суму 79 468 грн. у наступних періодах:
липень 2018 року - 30 790 грн.;
грудень 2018 року-48 678 грн.
Не погодившись з вищезазначеними висновками, позивачем були складені та направлені на адресу відповідача заперечення на акт перевірки.
За результатами розгляду заперечень до акту перевірки відповідач залишив висновки акту перевірки без змін.
Позивач оскаржив в адміністративному порядку вказані податкові повідомлення-рішення шляхом направлення до ДФС України скарги.
Вирішуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.
Так, з акту перевірки вбачається, що відповідач прийшов до висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами а саме: ТОВ «Марксвел», ПП «Дніпроелектробуд», ТОВ «Стиль», ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія».
Підставою для таких висновків слугувало те, що задекларовані позивачем послуги надавалися зовсім іншими підприємствами, які здійснюють придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики, однак їх обсяг та властивості не відповідають матеріально-технічним можливостям цих підприємств.
В результаті аналізу ланцюгу постачання товарно-матеріальних цінностей ТОВ «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» від його контрагентів, згідно наявних баз даних не встановлено подальшого ланцюга постачання від виробника, тобто не можливо дослідити походження товару.
Дані факти свідчить про відсутність наміру отримання доходу, та здійснення лише документального оформлення господарських операцій, які не здійснювались.
Крім того, у акті перевірки відповідач зазначає про те, що контрагенти позивача є фігурантами кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 205 КК України.
У зв`язку з цим необхідне більш детальне дослідження господарських операцій між позивачем та ТОВ «Марксвел», ПП «Дніпроелектробуд», ТОВ «Стиль», ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія».
Так, між позивачем та ТОВ «Марксвел» було укладено договір з надання транспортних послуг за №030518/2 від 03.05.2018 р. За умовами даного договору ТОВ «Марксвел» надавали послуги по екскаваторним роботам на об`єктах «Меліоративна система» та «Засипка погребів на території м. Кам`янське», на загальну суму 607 760,22 грн. (в т.ч. ПДВ).
Виконання робіт полягало у розробці, навантаженню та перевезенню грунту (піску/шлаку) транспортними засобами (екскаватор, бульдозер, навантажувач) з екіпажами і паливно-мастильними матеріалами виконавця на замовлення Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради і виконані в повному обсязі, що підтверджується актами КБ-2в виконаних робіт з замовником за травень 2018 р. №1 від 04.07.2018 р. та № 5 від 04.07.2018 р., за червень 2018 р. № 6 від 09.08.2018 р. та візи представників Департаменту ЖКГ.
Розрахунок за дані роботи було виконано з іншими контрагентами, а саме:
ТОВ «Фріком-ЛТД» у розмірі 301 223,46 грн. згідно платіжного доручення №24 від 28.08.2018 р. на основі договору уступки права вимоги №300718/1 від 30.07.2018 р. та Листа №20 від 30.07.2018р.;
ТОВ «УДХ компані» у розмірі 41 382,46 грн. згідно платіжного доручення №76 від 02.08.2018 р. та на суму 265 154,30 грн. згідно платіжного доручення №81 від 13.08.2018 р. на підставі договору уступки права вимоги №300718 від 30.07.2018 р. та Листа №19 від 30.07.2018 р.
Щодо правовідносин з ПП «Дніпроелектробуд».
Між позивачем та ПП «Дніпроелектробуд» було укладено договір на придбання поліетиленових труб та комплектуючих до них № 03/05/18 від 03.05.2018 р. на загальну суму 4 448 997,19 грн. (в т.ч. ПДВ- 741 499,56 грн.).
Поставка виконувалась частинами згідно видаткових накладних №№ РН-009 від 09.11.2018 р., РН-0013 від 13.11.2018 р. та РН-0019 від 19.11.2018 р. транспортом продавця.
Якість даних товарів підтверджена сертифікатами відповідності UA1.107.0023461-16, UA1.107.0000610-17, UА1.107.0004224-17, паспортами якості продукції №287-08112018/1-№287-08112018/2 від 08.11.2018 р., № 08/18/01 від 30.07.2018 р., № 07/18/01 від 26.06.2018 р., № 09/18/04 від 07.09.2018 р., протоколами випробування та висновком державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
Дані товари купувались з метою укладання трубопроводу на об`єкті «Ясинова Балка», факт виконання робіт підтверджено Актами виконаних робіт з замовником №2 від 10.12.2018 р., №4 від 14.12.2018 р., № 6 від 17.12.2018 р. та №8 від 19.12.2018 р.
Розрахунки з ПП «Дніпроелектробуд» за поставлені товари проводилися шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно платіжних доручень:
№67-79 від 02.11.2018 р. на загальну суму 4 122 320,28 грн., відповідно та у розмірі 343 526,69 грн. за кожне платіжне доручення на основі рахунків-фактур № 040518/1-040518/12 від 04.05.2018 р. та договору №030518 від 03.05.2018 р.;
№78 від 02.11.2018 р. на суму 326 676,94 грн. на основі рахунку-фактури №040518/13 від 04.05.2018 р. та Договору №030518 від 03.05.2018 р.
Крім того з ПП «Дніпроелектробуд» було укладено договір № 20/11/18 від 02.11.2018 р. на суму 343 526,69 грн. (в т.ч. ПДВ - 57 254,45 грн.) на виконання робіт з прокладання напірного колектору на об`єкті: "Забезпечення екологічно безпечного захоронення відходів та небезпечних хімічних речовин, ліквідація шламонакопичувача у балці Ясинова за адресою: вул. Горобця С.Х., 1К, м. Кам`янське ."
З метою виконання даних робіт позивачем були передані необхідні матеріали, які зазначені в Акті приймання-передачі матеріалів б/н від 10.11.2018 р., б/н від 14.11.2018 р. та б/н від 19.11.2018 р. Дані роботи виконані в повному обсязі згідно проектно-кошторисної документації, прийняті представниками технічного нагляду, авторського нагляду та замовником згідно Актів виконаних робіт №2 від 10.12.2018 р., №4 від 14.12.2018 р., № 6 від 17.12.2018 р. та №8 від 19.12.2018 р.
Розрахунок за виконані роботи виконано у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення №80 від 02.11.2018 р. на суму 264 829,93 грн. та №144 від 10.01.2019 р. на суму 78 696,76 грн.
Позивач перед ПП «Дніпроелектробуд» за поставлені матеріали та виконані роботи заборгованості немає.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОB «Стиль».
З TOB «Стиль» було укладено договір на придбання гідроізоляційних матів (22 340 м.кв.) та гранул бентоніту (1 970 кг) за договором № 25/10 від 25.10.2018 р. на загальну суму 4 740 753,96 грн. (в т.ч. ПДВ - 790 125,66грн.).
Поставка виконувалась частинами, згідно видаткових накладних № РН-0000005 від 17.11.2018 р.; РН-0000006 від 17.11.2018 р. та РН-0000007 від 17.11.2018 р. від 17.11.2018 р. транспортом продавця.
Листом ДП «Укрметтрестстандарт» №2109/623 від 18.04.2018 р. засвідчив, що дані товари сертифікації не підлягають.
Розрахунки з ТОВ «Стиль» за поставлені товари проводилися шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно платіжних доручень:
№ 106 від 12.12.2018 р. на суму 350 000,00 грн., у якості передоплати, на основі рахунку № 071218 від 07.12.2018 р. та вищезазначеного договору;
Загальна сума всіх перерахувань складає 4 740 753,96 грн. (в т.ч. ПДВ - 790 125,66 грн.), що свідчить про повний розрахунок з ТОВ «Стиль».
Отриманий товар знаходиться на відповідальному зберіганні, так як роботи з використанням даних матеріалів за браком часу не виконувались у 2018 році.
В матеріалах справи наявна копія договору схову за № 5 від 01.02.2019 р. та Акти виконаних робіт № ОУ-0000184 від 28.02.2019 р., № ОУ-0000244 від 31.03.2019 р., № ОУ-0000307 від 30.04.2019 р., № ОУ-0000391 від 31.05.2019 р., № ОУ-0000468 від 30.06.2019 р. № ОУ-0000629 від 31.08.2019 р. з ТОВ «Реал-Бізнес», який підтверджує і фактично і документально факт поставки ТМЦ.
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія».
Так, між позивачем та ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія» 15.10.2018 р. за № 15/10 було укладено договір на виконання субпідрядних ремонтних робіт на суму 905 453,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 150 908,90грн.), а саме земляні роботи на об`єкті: «Забезпечення екологічно безпечного захоронення відходів та небезпечних хімічних речовин, ліквідація шламонакопичувача у балці Ясинова за адресою: вул. Горобця С. Х ., 1К, м. Кам`янське».
У локальних кошторисах на тимчасову дамбу, протизсувні заходи та каналізаційний колектор відображено перелік робіт, які виконано у листопаді 2018 року згідно Актів №1-2 від 10.11.2018 р., а саме розроблення грунту з навантаженням на автомобілі-самоскиди, розроблення грунту скреперами, розроблення грунту у відвал екскаваторами, а також розбирання дорожніх покриттів та улаштування основи із щебеню.
Для проведення екскаваторних та земляних робіт по улаштуванню траншей для укладання колектору були залучені бульдозери, скрепери та інша спецтехніка, яка перелічена у підсумковій відомості ресурсів до Актів виконаних робіт №1-2 від 10.11.2018 р.
Дані роботи виконані в повному обсязі згідно проектно-кошторисної документації, прийняті представниками технічного нагляду, авторського нагляду та замовником.
Розрахунки з ТОВ «Кам`янська домобудівна компанія» за виконані роботи проводилися шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника згідно платіжних доручень №114 від 18.12.2018 р. у розмірі 126 763,48 грн. та № 122 від 18.12.2018 р. у розмірі 778 689,92 грн. на основі рахунків №СФ-0000001-№СФ-0000002 від 18.12.2018 р. та вищезазначеного договору. Копії вказаних платіжних доручень містяться в матеріалах справи.
В процесі виконання робіт робилась фотофіксація, підтвердження чому є в матеріалах справи.
Крім цього для забезпеченості діяльності з 2016 року ТОВ «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» бере в оренду у ТОВ «Реал Бізнес» нерухоме майно у кількості 33,5 м.кв., офіс за адресою: вул. Соборна 18-Б/1-А у кількості - 18 м.кв., побутові приміщення - 39,0 м.кв., сплачує комунальні послуги за електропостачання, водопостачання та послуги зв`язку, які нараховує вищевказаний контрагент.
Зазначені факти підтверджується договорами оренди та актами здачі-прийняття робіт та платіжними дорученнями про сплату.
У процесі виконання робіт також було додатково залучено 16 працівників позивача.
Згідно з ч. 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом.
Відповідно до ст. 234 ЦК України правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні.
Жодного судового рішення на підтвердження недійсності правочинів, укладених з контрагентами-покупцями, відповідач не надав.
Згідно ч. 1 ст. 205 КК України фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.
Суд має зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» № 101-IX від 18.09.2019 року статтю 205 виключено.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Оскільки, ст. 205 Кримінального кодексу України декриміналізовано, тобто скасування раніше діючої кримінально-правової заборони, якою поведінка певного виду визнавалася як злочин; переведення діянь із категорії злочинних у категорію не злочинів, усі кримінальні провадження за ст. 205 КК України втрачаються свій сенс та наслідки, а тому кримінальні провадження будуть закриті.
У постанові Касаційного адміністративного суду від 27.03.2018 р. по справі № 816/809/17, зазначено, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами.
В постанові по справі №822/2198/17 від 12.06.2018р. Верховний Суд звернув увагу на те, що наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів Товариства не є підставою для визнання операцій нереальними. А якщо вже контролюючий орган посилається на відкрите кримінальне провадження як доказ, то повинен надати підтвердження причетності Товариства до злочинів щодо яких здійснюються кримінальні провадження.
У акті перевірки, крім іншого, відповідачем зазначено, про те, що позивачем не надано документів, які підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію, яка встановлює вимоги до його якості (сертифікати якості) на товар.
Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки всі документи надавалися на перевірку.
Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього кодексу.
За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, серед іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.
В силу приписів пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Господарська діяльність - діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV(далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
З вищевикладеного вбачається, що ТОВ «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» має відповідну ліцензію, протягом останніх трьох років веде будівельну діяльність, для чого орендує адміністративне приміщення і склад матеріалів, має штатний склад з 12 працюючих осіб.
Всі зазначені факти свідчать про те, що підприємство є діючим, а висновки відповідача про обрив ланцюга постачання товарів, робіт, послуг та порушення податкового законодавства іншими підприємствами суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність носить індивідуальний характер.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов шляхом визнання протиправними та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає також за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 19 210,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська Домнабудівельна Компанія» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 19 210,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 листопада 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 22 листопада 2019 року. Суддя Згідно з оригіналом. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник