Справа № 520/12101/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2019 р. № 520/12101/19
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 (РІІОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року по довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 121919 від 13.07.2019 року, що складена на виконання рішення ХОАС від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РІІОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ - 121919 від 13.07.2019 року і здійснити виплату позивачу єдиним платежем перерахованої суми пенсії з 01 січня 2018 року виходячи зі 100% перерахованої суми пенсії з урахуванням компенсації, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 01.01.2018 року по дату фактичної виплати;

- для забезпечення належного захисту прав позивача у разі необхідності вийти поза межі заявлених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.05.2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3666/19 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Харківській області, Харківського ОВК про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 р. по справі №520/3666/19, яке набрало законної сили 06.08.2019р., визнано протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) перерахувати та виплатити пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку основного розміру пенсії 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат включити в довідку про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України виданої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку призначеної пенсії, а саме: надбавки «за службу в умовах режимних обмежень», так званої надбавки «за таємність», надбавки за особливості проходження, премії. Харківський обласний військовий комісаріат виконав зі свого боку вказане рішення суду та направив нову довідку до ГУ ПФУ у Харківській області, проте ГУ ПФУ у Харківській області перерахунок пенсії позивача по довідці Харківського ОВК № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, складеної на виконання рішення суду від 20.05.2019 року не здійснило та відмовляється це робити, зазначаючи, що зобов`язань по проведенню такого перерахунку судом на ГУ ПФУ у Харківській області не покладено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року відкрито спрощене провадження у справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена сторонам по справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, 04.12.2019 року надіслав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, у зв`язку з тим, що суд ГУ ПФУ у Харківській області не зобов`язав зробити перерахунок по новій довідці, складеної Харківським ОВК. Перерахунок пенсії позивача з 74% грошового забезпечення , визначеного по Постанові КМУ № 704 було проведено. Підстав для виплати компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» також не вбачають, оскільки позивач просить нарахувати компенсацію на ще не нараховані та відповідно невиплачені суми пенсії, що не підпадає під визначенні доходів, визначених даним законом.

05.12.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що відповідач не довів правомірності своєї позиції та не спростував аргументацію заявленого позову. Посилався на те, що відповідач по справі всупереч ст. 14 КАС України ігнорує рішення суду, що набуло чинності, відмовляє в проведенні перерахунку пенсії по довідці Харківського ОВК № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, складеної на виконання рішення суду від 20.05.2019 року, хоча в даному рішенні суду вказано цільове призначення даної нової довідки для проведення перерахунку пенсії позивача. Посилався на положення ст. 14 КАС України, ч.4 ст. 78 КАС України. Посилався на те, що п.2 постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року визнаний нечинним та протиправним згідно рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, що набуло чинності на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, відповідно відповідач має сплачувати позивачу 100 % перерахованого розміру пенсії. Щодо виплати компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Зазначив, що згідно до пункту 3 "Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 пенсія є видом доходу, на який нараховується компенсація за порушення строків його виплати. Позивач посилався на висновки Верховного суду в зразковій справі №240/5401/19 від 04.02.2019 року та Постанову Великої палати Верховного суду від 16.10.2019 року по даній зразковій справі. Зазначив, що вимога про виплату перерахованої пенсії єдиним платежем обумовлена забезпеченням ефективного захисту прав позивача згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Посилався на практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Як встановлено за матеріалами справи, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером Міністерства оборони України, ветеран військової служби, перебував на військовій служби з 1985 року по 08.11.2013 року у Збройних Силах колишнього Союзу РСР, а з отриманням України незалежності у Збройних Силах України.

Після звільнення з військової служби Головним Управлінням Пенсійного Фонду України в Харківській області ОСОБА_1 подав через Харківський ОВК заяву та необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-ХП), в результаті з 09.11.2013 року йому призначено пенсію за вислугу років за даним законом довічно.

20.05.2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3666/19 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Харківській області, Харківського ОВК про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Дане рішення суду набуло чинності 06.08.2019 року.

Згідно вказаного рішення суду: визнано протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, код ) перерахувати та виплатити пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку основного розміру пенсії 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат включити в довідку про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України виданої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу та направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку призначеної пенсії, а саме: надбавки «за службу в умовах режимних обмежень», так званої надбавки «за таємність», надбавки за особливості проходження, премії.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

19.08.2019 року Харківський ОВК виконав зі свого боку вказане рішення суду та направив на адресу ГУ ПФУ у Харківській області відповідну довідку про грошове забезпечення позивача з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.

Дані обставини підтверджено супровідним листом Харківського ОВК № ФХ 121919/2237/ВСЗ від 19.08.2019 року та довідкою № ФХ 121919 від 13.07.2019 року. (а.с. 24)

Проте, відповідач по справі провів перерахунок пенсії позивача виключно по 74% від сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського ОВК № ФХ 121919 від 19.03.2018 року.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що довідка № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, складена Харківським ОВК на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19, направлена до матеріалів пенсійної справи позивача супровідним листом Харківського ОВК № ФХ 121919/2237/ВСЗ від 19.08.2019 року.

Проте, відповідач по справі ГУ ПФУ у Харківській області не провів новий перерахунок пенсії позивача по вказаній довідці від 13.07.2019 року з мотивів відсутності такої вказівки в рішенні суду, що і стало причиною подачі даного позову.

Також матеріалами справи підтверджено, що наразі позивачу виплачується 75% від перерахованого розміру пенсії позивача з 74 відсотків сум його грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського ОВК № ФХ 121919 від 19.03.2018 року.

Згідно ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Позиція відповідача стосовно складових пенсії позивача також не обґрунтована, оскільки їй вже дана оцінка судом в рішенні Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3666/19 від 20.05.2019 року.

Відповідно вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області(61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) щодо нездійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року по довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, що складена на виконання рішення ХОАС від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19 та зобов`язання відповідача провести такий перерахунок підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача в проведення виплати 100% сум перерахованої пенсії з 74% сум грошового забезпечення, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ 121919 від 13.07.2019 року з 01.01.2018 року, суд зазначає наступне:

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, та залишено без змін Постановою Верховного Суду від 12.11.2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в частині зменшення пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 січня 2018 року.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати у сфері соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно зазначена вимога підлягає частковому задоволенню, а саме ГУ ПФУ у Харківській області має виплати 100% перерахованих сум пенсії виходячи з 74% сум грошового забезпечення, вказаних в довідці № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, складена Харківським ОВК на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19 з 05.03.2019 року.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Слід зазначити, що згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 9 Конституції України; Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»; ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Крім того, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 р., Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 р., серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, №44277/98, рішення від 24 квітня 2003 р.).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно Закону №2262-ХІІ, має законні сподівання на своєчасне здійснення перерахунку пенсії у визначених законодавством випадках та виплату перерахованої пенсії без будь-яких обмежень.

Щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача нарахувати і виплати компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2018, розрахував її розмір за методикою відповідно Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159 (далі - Порядок), № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з п. 3 Порядку № 195, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: - пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); - соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, встановлено, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Суд зазначає, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року по справі за № 487/6923/16-а.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Відносно позовної вимоги здійснити виплату позивачу однією сумою, суд зазначає, що спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно. У разі набрання чинності рішенням суду в межах задоволених позовних вимог, перерахування недоплачених сум буде вважатися належним виконанням судового рішення, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог щодо виплати перерахованої пенсії позивачу виходячи з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного військового комісаріату № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, що складена на виконання рішення ХОАС від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19 з 01 січня 2018 року.

В іншій частині підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх) - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) щодо нездійснення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року по довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ 121919 від 13.07.2019 року, що складена на виконання рішення ХОАС від 20.05.2019 року по справі № 520/3666/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виходячи з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ 121919 від 13.07.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) здійснити виплату 100% перерахованої суми пенсії пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) року з розрахунку 74% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, зазначених в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФХ 121919 від 13.07.2019 року з 05.03.2019 року.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх , код ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2019 року.

Суддя Бідонько А.В.