Справа № 320/1293/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року м. Київ Справа № 320/1293/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.11.2018 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким до нього застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн, прийнято відповідачем з порушенням норм матеріального права та не відповідає вимогам закону, висновки контролюючого органу відносно порушення позивачем вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР є помилковими, а тому вказане податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач звертає увагу суду на недотримання посадовими особами контролюючого органу вимог чинного податкового законодавства, що регулюють порядок та процедуру проведення перевірки.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що посадові особи органу доходів і зборів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 (суддя Балаклицький А.І.) відкрито провадження у даній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Балаклицького А.І. від здійснення правосуддя проведено повторний автоматизований розподіл адміністративної справи № 320/1293/19.

29.03.2019 дану адміністративну справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2019).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 (суддя Харченко С.В.) адміністративну справу № 320/1293/19 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 16.05.2019 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 09.07.2019, сторони не з`явились, були своєчасно та

належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с. 82, 83).

Матеріали справи містять також клопотання учасників справи (їх представників) про розгляд справи за їх відсутності, що відповідно до приписів частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 09.07.2019).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 10.06.2015 та здійснює господарську діяльність пов`язану, зокрема, з обслуговуванням напоями, що підтверджується відомостями, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 72-74).

На момент виникнення спірних правовідносин позивач перебував на податковому обліку в Білоцерківській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У жовтні 2018 року посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області на підставі вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 28.09.2018 № 2041 та направлень на проведення перевірки від 25.10.2018 № 1069 та 25.10.2018 № 1070, з метою контролю за дотриманням позивачем вимог законодавства України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, проведено фактичну перевірку господарської одиниці позивача - кафе - бару, розташованого за адресою: Київська область , м. Кагарлик, вул. Росавська, 11.

За результатами перевірки складено акт від 26.10.2018 № 516/10-36-40/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, що виявилось у зберіганні вина ординарного столового напівсолодкого червоного «Монте руж» у кількості 1 пляшка (міцність 9-13 %, місткість 0,75 л, дата виробництва - 25.04.2018, виробник - Приватне акціонерне товариство «Вікторія», ціна реалізації - 70,00 грн за одиницю товару) з метою його реалізації без марки акцизного податку встановленого зразка.

27.11.2018 на підставі акта перевірки від 26.10.2018 № 516/10-36-40/ Головним управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким відповідно до приписів підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 17000,00 грн.

Отримавши наведене вище податкове повідомлення-рішення, позивач скористався наданим йому статтею 56 Податкового кодексу України правом на його оскарження в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України.

Скаргу позивача рішенням Державної фіскальної служби України від 26.02.2019 № 9400/6/99-99-11-06-01-25 залишено без задоволення, а податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Київській області від 27.11.2018 № - без змін.

Не погоджуючись із рішенням, прийнятим відповідачем, позивач оскаржив його до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відсутність марки акцизного податку на пляшці вина «Монте руж» пояснюється реалізацією алкогольного напою на розлив, а відтак підстави для притягнення його до відповідальності на підставі абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР відсутні.

Крім того, позивач звертає увагу на недотримання контролюючим органом порядку та процедури проведення фактичної перевірки, а саме: відсутності у наказі про проведення перевірки усіх обов`язкових відомостей, визначених пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України; не вручення позивачу копії наказу, яким призначено фактичну перевірку; не вилучення товару з вільного обігу.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначені Податковим кодексом України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 191 Податкового кодексу України визначено перелік функцій контролюючих органів, серед яких, зокрема: здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; здійснення контролю за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації.

З метою проведення податкового контролю за дотриманням суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), проводиться фактична перевірка за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичних перевірок визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Зокрема, в силу приписів підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, підставою для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон України № 481/95-ВР).

В силу приписів частини четвертої статті 11 Закону України № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, марка акцизного збору - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (пункт 226.6 статті 226 Податкового кодексу України).

Пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України встановлено, що немаркованими вважаються: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Пунктом 226.3 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251 (далі - Положення № 1251), маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Згідно з приписами пунктів 21 та 22 цього Положення для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину. У разі реалізації напоїв в упаковках (типу "Tetra Pak") марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

Вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів (пункт 20 Положення № 1251).

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що технологія маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку передбачає розривання такої марки під час відкупорювати (розкривання) алкогольного напою, у зв`язку з чим обов`язковість наявності марок акцизного податку на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями розповсюджується виключно на невідкорковані пляшки (упаковки).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05.02.2019 в адміністративній справі № 810/1215/18.

Як вбачається з даних акта перевірки, у ході контролюючого заходу органом доходів і зборів виявлено, що на зберіганні у позивача знаходився алкогольний напій - вино «Монте руж», на якому була відсутня марка акцизного податку встановленого зразка.

На підставі викладених в акті перевірки відомостей відповідач, керуючись приписами абзацу 16 частини другої статті 17 Закону України № 481/95-ВР, прийняв рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Водночас за поясненнями позивача, вказаний алкогольний напій реалізовувався ним порційно, що виключало можливість збереження марки акцизного податку на пляшці після її відкупорювання. На підтвердження наявності у нього права на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями позивачем надано суду копію ліцензії серії НОМЕР_2.

Як вже зазначалось судом вище, положеннями чинного законодавства передбачено обов`язок виробників наносити марки акцизного податку на тару таким чином, щоб марка акцизного податку розривалась (пошкоджувалась) під час відкупорювання пляшки.

При цьому в залежності від виду, форми тари та інших об`єктивних чинників, розрив (пошкодження) марки акцизного податку при розкриванні пляшки відбувається у різних місцях та у різний спосіб. Так, пляшки з алкогольними напоями можуть містити марку акцизного податку, яка наклеєна на захисний чи декоративний кожух з поліетилену або фольги, що знаходиться на горловині пляшки та зривається при її відкритті, а відтак унеможливлює збереження залишків марки акцизного податку на тарі.

З даних інтернет-ресурсу судом встановлено, що вино ординарне столове напівсолодке червоне «Монте руж» (міцність 9-13 %, місткість 0,75 л) містить наклеєну на фольгу марку акцизного податку, яка повністю підлягає зняттю під час розкупорювання пляшки та виключає можливість наявності залишків марки акцизного податку (клею або паперу) на тарі.

У свою чергу наявні в матеріалах справи фото пляшки з алкогольним напоєм, зроблені посадовими особами відповідача, лише підтверджують факт того, що на момент проведення контролюючого заходу вказана пляшка була відкупорена.

Крім того, всупереч положенням пункту 228.3 статті 228 Податкового кодексу України, посадовими особами відповідача не вилучено з обігу алкогольний напій, який, на їх думку, реалізовувався позивачем без марки акцизного податку, з метою доведення суду вказаних обставин.

При цьому відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що реалізація алкогольного напою - вина - здійснювалась фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на розлив, з огляду на не подання відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення відповідача від 27.11.2018 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується тверджень позивача про порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки визначено статтею 81 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (пункт 81.2 статті 81 Податкового кодексу України).

Таким чином, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення щодо нього фактичної перевірки, захищає свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. У свою чергу допуск посадових осіб до проведення фактичної перевірки нівелює процедурні порушення, допущені посадовими особами позивача під час її призначення та проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 05.07.2019 в адміністративній справі № 821/699/16.

Як встановлено судом, позивачем допущено посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки господарської одиниці - кафе-бару, а відтак судом не підлягають дослідженню питання наявності або відсутності процедурних порушень, допущених, на думку позивача, цими особами.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача у сумі 768,40 грн, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 27.11.2018 № .

3.Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код: 39393260, місцезнаходження: вул. Народного Ополчення, буд. 5-А, м. Київ, 03680) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.