Справа № 640/19147/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2019 року № 640/19147/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Регіональні електричні мережі»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

встановив:

Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 серпня 2018 року № Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у сумі 874696,04 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних мала місце не з вини позивача, оскільки останній був позбавлений можливості своєчасно здійснити реєстрацію податкових накладних унаслідок недосконалої системи взаємодії органів ДФС і Міністерства фінансів України, їх свідомої бездіяльності щодо перерахування S Овердрафта, та унаслідок відсутності у позивача грошових коштів з незалежних від нього обставин - неплатежів споживачами за електроенергію, отриману від позивача, та мораторію на примусове стягнення заборгованості з цих боржників, встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств». Задля усунення перешкод для своєчасної реєстрації податкових накладних позивачем вживались усі можливі заходи, однак перешкоди не були усунуті.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що податковий орган діяв у відповідності до вимог Податкового кодексу України та застосував штрафні санкції до позивача, оскільки мала місце несвоєчасна реєстрація податкових накладних.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази, доводи та заперечення сторін, суд дійшов наступних висновків.

Як було встановлено судом та вбачається із матеріалів справи Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних ДП «Регіональні електричні мережі» () в єдиному реєстрі податкових накладних з дати виписки за період: жовтень 2015 року - червень 2018 року, про що складено Акт №2227/28-10-41-05/32402870 від 20 липня 2018 року.

Перевіркою встановлено порушення підприємством пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, а саме, реєстрації податкових накладених з порушенням законодавчо встановлених термінів: - до 15 календарних днів на загальну суму ПДВ 8 977,69 грн.; - від 16 до 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 2 937 707,76 грн.; - від 61 до 365 календарних днів на загальну суму ПДВ 24 грн.; - на 366 і більше календарних днів на загальну суму ПДВ 572 494,25 грн.

На підставі Акта перевірки №2227/28-10-41-05/32402870 від 20 липня 2018 року податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 08 серпня 2018 року, яким до позивача застосовані штрафні санкції на загальну суму 874696,04 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням - рішенням позивач оскаржив останнє до Державної фіскальної служби України, рішенням якого скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення № від 08 серпня 2018 року без змін.

Вважаючи своє право порушеним позивач звернувся до суду із заявленим позовом.

Так, стверджуючи про протиправність висновків контролюючого органу, позивач звертав увагу на наступне.

На підставі змін, внесених до Податкового кодексу України Законом України від 31 липня 2014 року №1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» з урахуванням змін, внесених до нього Законом України від 07 жовтня 2014 року №1690- VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення оподаткування інвестиційної діяльності» з 1 січня 2015 року була запроваджена система електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - СЕА ПДВ).

Основні принципи функціонування СЕА ПДВ визначено статтею 200-1 «Електронне адміністрування податку на додану вартість» Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 200-1.1 статті 200-1 Кодексу СЕА ПДВ забезпечує автоматичний облік у розрізі платників податку та цим же пунктом передбачено затвердження Кабінетом Міністрів України порядку електронного адміністрування ПДВ. Такий порядок затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість».

Порядок електронного адміністрування ПДВ визначає механізм відкриття та закриття рахунків у СЕА ПДВ, особливості складання податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Позивач протягом жовтня 2015 року - червня 2018 року виписував податкові накладні за постачання товарів/послуг та включав до податкових зобов`язань декларацій з податку на додану вартість у відповідних податкових періодах за першою подією згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Позивачем не заперечується реєстрація податкових накладених у періоді жовтень 2015 року - червень 2018 року з порушенням строків їх реєстрації, однак, як наголошує позивач, таке порушення виникло не з його вини.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17 листопада 2015 року стосовно Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» порушено провадження у справі про банкрутство №911/4610/15 та введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів.

До 01 січня 2016 року позивач перебував на обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07 липня 2016 року у справі №911/4610/15 заяву Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 15 грудня 2015 року №2279/9/10-036 про визнання грошових вимог задоволено, в тому числі з податку на додану вартість у сумі 54 529 399,70 грн. (ПДВ за липень 2014 року - 9 979 010 грн., пеня за уточнюючими деклараціями, поданими у січні - березні 2014 року - 48 790,70 грн., ПДВ за серпень 2014 року - 9 983 084 грн., ПДВ за вересень 2014 року - 11 330 988 грн., ПДВ за жовтень 2014 року - 3 799 777 грн., ПДВ за травень 2015 року - 921 249 грн., ПДВ за липень 2015 року - 5 953 350 грн., ПДВ за серпень 2015 року - 865 077 грн., ПДВ за вересень 2015 року - 8 591 197 грн., ПДВ за жовтень 2015 року - 3 056 877 грн.) та включено до реєстру вимог кредиторів.

Із заборгованості з ПДВ станом на 17 листопада 2015 року на суму 54 529 399,70 грн. заборгованість, що виникла за період з 01 липня 2015 року по 17 листопада 2015 року - 18 465 501 грн.

03 серпня 2015 року органом ДФС було проведено перерахунок показників СЕА ПДВ та зменшено показник формули (сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування ЄРПН) на суму 11 824 463,27 грн.

04 серпня 2015 року органом ДФС проведено перерахунок показників СЕА ПДВ та зменшено показник формули (сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування ЄРПН) на суму 7 571 989,75 грн.

Як наголошував позивач, Вишгородська ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області у листопаді 2015 року двічі надсилала Казначейству реєстр, в якому зазначала звітний (податковий) період - жовтень 2015 року та суму податку 3 056 877 грн., що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету з електронного рахунка підприємства в межах їх залишку. При цьому залишок узгоджених податкових зобов`язань підприємства, не сплачений до бюджету, обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі шляхом перерахування до бюджету коштів, що перераховуються на електронний рахунок. Тобто при поповненні електронного рахунка в СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладених Казначейство двічі перераховує до бюджету суму узгоджених зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2015 року у сумі 3 056 877 грн.

У відповідності до пункту 13 Порядку №569, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН. Показники, які відображаються у витязі з СЕА ПДВ є складовими формули, за якою розраховується сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні (реєстраційну суму):

S Накл = S НаклОтр + S Митн + S ПопРах + S Овердрафт - S НаклВид - S Відшкод - S Перевищ, де

S Овердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України.

Показник S Овердрафт щокварталу (протягом перших шести робочих днів такого кварталу) підлягає автоматичному перерахунку з урахуванням показника середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців станом на дату такого перерахунку були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані платником - сільськогосподарським підприємством, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Податкового кодексу України. Такий перерахунок здійснюється шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком.

За період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2016 року позивач задекларував згідно наданих декларацій з ПДВ 22 531 802 грн. (позитивне значення) та сплатив з поточного рахунка на рахунок в системі електронного декларування ПДВ за той же період 26 662 624 грн., але з 03 серпня 2015 року показник СЕА ПДВ S Овердрафт, в порушення норм діючого податкового законодавства, не був перерахований. При цьому, позивач задля такого перерахунку неодноразового звертався до контролюючих органів (лист від 30 вересня 2016 року №01/1445 до Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області, лист від 11 жовтня 2016 року №01/1508 до ГУ ДФС у Київській області, лист від 04 травня 2016 року №01/651, лист від 26 листопада 2015 року №01/1714, лист від 11 жовтня 2016 року №01/1509, лист від 28 жовтня 2016 року №01/1592, лист від 13 грудня 2016 року №01/1864 до Державної фіскальної служби України, лист від 26 листопада 2015 року №01/1712, лист від 12 січня 2017 року №01/47 до Міністерства фінансів України).

Про борги з ПДВ, труднощі з реєстрацією податкових накладних та про виникнення штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в СЕА ПДВ, позивач неодноразово повідомляв уповноважений орган управління - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України листами від 13 липня 2015 року №К7/956, від 10 серпня 2015 року №01/1104, від 08 вересня 2015 року №01/1256, від 26 листопада 2015 року №01/1713, від 01 грудня 2015 року №01/1740, від 12 квітня 2016 року №01/567, від 04 травня 2016 року №01/650 та від 05 травня 2016 року №06/680, проте відповіді не отримав.

Наведені факти, на переконання позивача, підтверджують відсутність його вини у несвоєчасній реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, у зв`язку з відсутністю обігових коштів для забезпечення реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ, відповідно до вимог пункту 120-1.1. статті 120-1, статей 192, 201 Податкового кодексу України. При цьому, позивач вказував на відсутність грошових коштів з незалежних від нього обставин, зокрема - неплатежів споживачами за електроенергію, отриману від позивача та мораторію на примусове стягнення заборгованості з цих боржників, встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств». Окрім того, мало місце в СЕА ПДВ задвоєння суми нарахування податку на додану вартість за жовтень 2015 року у розмірі 3 056 877 грн. внаслідок проведення податкової декларації з ПДВ за жовтень 2015 року двічі, у зв`язку з чим позивач звертався до податкового органу щодо виправлення помилки, а в подальшому до суду.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову, у відзиві на позовну заяву вказував на положення норм пункту 201.1, пункту 201.7, пункту 201.10 статті 201, пункту 120-1.1 статті 120, пункту 200-1.1 статті 201-1 Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29 грудня 2010 року та, зокрема, на норми пункту 4 та 5 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569.

Так відповідач, зокрема, звертав увагу на те, що згідно з пунктом 10 Порядку №569 зареєстрованим платникам податку значення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки в Реєстрі, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується ДФС.

Пунктом 12 Порядку передбачено, якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок.

Згідно пункту 13 Порядку ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 14 Порядку Казначейство подає ДФС в розрізі платників податку інформацію про суми поповнення електронних рахунків та залишків на таких рахунках.

Зважаючи на наведені норми Порядку №569, відповідач наголосив, що Офіс ДФС не є власником програмного забезпечення електронного рахунку і відповідно до Податкового кодексу України наділений повноваженнями лише щодо проведення перевірки, але не адміністрування програмного забезпечення, за допомогою якого здійснюється обчислення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладені та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Податковий обов`язок є безумовним і норми щодо умов застосування заходів фінансової відповідальності є імперативними та не допускають альтернативи, а тому дії податкового органу щодо застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних відповідали чинному законодавству.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами першою та другою статті 5 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до частин першої - третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 72 Кодексу доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як було зазначено вище, позивачем не заперечується, що за період жовтень 2015 року - червень 2018 року ним зареєстровані податкові накладні з порушенням встановлених Податковим кодексом України норм. Однак порушення мало місце за відсутності вини останнього та за обставин, наведених позивачем, як у запереченнях на Акт камеральної перевірки, скарзі на податкове повідомлення - рішення, так і в позовній заяві.

Позивач, звертаючись до суб`єктів владних повноважень у наведених вище листах, неодноразово наголошував, зокрема, що у зв`язку з відсутністю обігових коштів для поповнення спеціального рахунку з ПДВ, підприємство реєструє податкові накладні своїм споживачам тільки після того, коли отримає зареєстровану в СЕА ПДВ податкову накладну від ДП «Енергоринок». Неплатоспроможність підприємства призводить до накопичення податкового боргу з ПДВ та неможливості своєчасної реєстрації податкових накладних в СЕА ПДВ.

Слід звернути увагу, що податковим органом на доводи позивача, наведені як у запереченнях на Акт камеральної перевірки, скарзі на податкове повідомлення - рішення, так і у відзиві на позовну заяву, не наведено будь-якого спростування та оцінки викладеним позивачем обставинам щодо несвоєчасної реєстрації ряду податкових накладених в ЄРПН.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В адміністративному судочинстві обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача - суб`єкта владних повноважень. Утім, з урахуванням принципу змагальності, позивач також має довести обгрунтування своєї незгоди з рішенням суб`єкта владних повноважень, його дією чи бездіяльністю.

На думку суду, позивачем доведено наявність об`єктивних обставин, що завадили своєчасній реєстрації податкових накладних в ЄРПН та відсутність, при цьому, вини останнього.

Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

З урахуванням всього вище викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог і, відповідно, позов є таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

Позов Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 серпня 2018 року № Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних у сумі 874696,04 грн.

Присудити до стягнення на користь Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11 г, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 13 120,44 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко