Справа № 331/3570/19
Суддя: Гнатик Г. В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №331/3570/19
Провадження №2-а/331/95/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді - Гнатик Г.В., при секретарі - Дорофєєвій М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції України Дубініна Володимира Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 15.07.2019 серії НК № 745797 -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому зазначив, що 15.07.2019 старшим інспектором УПП в м. Києві ДПП НПП України, Дубініним В.В. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. У постанові зазначено, що позивач порушив правила зупинки та стоянки, чим створив суттєву перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив п. 1.5, 15.10 ПДР України. Не погоджуючись із постановою, в порядку ч. 2 ст. 288, 289 КУпАП позивачем було її оскаржено до УПП в м. Києві, проте відповідно до листа від 25.07.2019 року наданого УПП в м. Києві ДПП НПП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення залишено без змін, а скаргу без задоволення. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з позовом. Вважає, що вказана постанова є протиправною, оскільки в його діях немає складу вказаного адміністративного правопорушення, ПДР він не порушував. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення свідків, які б підтвердили порушення позивачем ПДР. Також, ОСОБА_1 зазначає, що інспектор поліції свідомо відмовив йому у клопотанні про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, у присутності адвоката, чим порушив його права, гарантовані Конституцією. Просив поновити йому пропущений строк на звернення до суду із позовом про скасування постанови; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 15.07.2019 серії НК № 745797, винесену старшим інспектором патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції України Дубініним Володимиром Вікторовичем і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом сторін та призначено до розгляду справи по суті.

13.09.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого інспектор поліції вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що його дії є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки він під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що ним було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП серії НК №745797 від 15.07.2019, з дотриманням положень діючого законодавства України. Вина позивача є доведеною повністю, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Крім того, було надано диск із відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду відзив, згідно якого просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Розгляд справи просить проводити без його участі. Також надав носій інформації DVD-R, на якому міститься відеозапис з нагрудної камери поліцейського AA00280.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, а також обґрунтованість поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з позовною заявою.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №745797 від 15.07.2019, водій ОСОБА_1 об 11 год. 05 хв. в м. Києві по бул. Т. Шевченка, 18, керуючи транспортним засобом RENAULT DUSTER нз НОМЕР_1 , порушив правила зупинки та стоянки, чим створив суттєву перешкоду для інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.п. 1.5, 15.10 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129, ч.ч. 1-4 статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.283 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 , тоді як правопорушення, як зазначено в постанові, було здійснено за адресою: м. Київ, бульв. Шевченка, 18 .

З відзиву вбачається, що постанова винесена в приміщенні Управління патрульної поліції в м. Києві.

Таким чином, твердження позивача, що оскаржувана постанова, складена всупереч ст. 276 КУпАП, за місцем перебування УПП у м. Києві ДПП, заслуговує на увагу, оскільки жодних підстав, передбачених нормами чинного законодавства, які надавали б право відповідачу складати постанови про накладення адміністративного стягнення за місцем знаходження УПП, не має.

На підтвердження порушення позивачем ПДР відповідач до відзиву на позовну заяву додав відеозапис з нагрудної камери поліцейського АА00280, однак з даного відеозапису не можливо встановити місце, де саме припарковано автомобіль, наявність забороняючих дорожніх знаків, з яких виявлялося б за можливе встановити дійсну наявність заборони паркувати автомобілі в даному місці, а також не вбачається наявність дорожньої розмітки, що б встановлювала факт того, що позивач дійсно здійснив зупинку на полосі руху для маршрутних транспортних засобів.

Крім того, відеозапис доданий до відзиву, не може вважатися належним доказом по справі у зв`язку з тим, що не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а також оскаржувана постанова серії НК №745797 від 15.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в графі 8 «до постанови додаються» не містить посилань на відеозапис, а тому суд дійшов до висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 254, ст. 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Поновити позивачу строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції України Дубініна Володимира Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 15.07.2019 серії НК № 745797- задовольнити.

Скасувати постанову серія НК №745797 від 15.07.2019 року, винесену старшим інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Дубініним Володимиром Вікторовичем про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510,00 гривень за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Гнатик