Справа № 340/2171/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/2171/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 р. (суддя Притула К.М.) в справі № 340/2171/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати у 2018 році 50% та 2019 році 75% підвищення пенсії, перерахованого та визначеного з 01.01.2018 р.; зобов`язання провести виплату перерахованої пенсії з 01.01.2018 р. в повному обсязі без врахування розстрочки, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести виплату ОСОБА_1 пенсії з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року та з врахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач із посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. та вказує, що при здійсненні перерахунку та виплати позивачу підвищення до пенсії орган Пенсійного фонду діяв відповідно до вимог законодавства. При цьому вказує, що скасування з 05.03.2019 р. рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 р. в справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р., певних положень постанови № 103 не впливає на спірні правовідносини, оскільки положення цієї постанови втратили чинність з 05.03.2019 р. Зазначає про прийняття Кабінетом Міністрів України 14.08.2019 р. постанови № 804, якою передбачено здійснення у 2019 році перерахованої пенсії в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної на 01.01.2018 р. Також вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду стосовно позовних вимог про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 р., оскільки позивач звернувся до суду з позовом тільки 30.08.2019 р.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 26.02.2011 є пенсіонером Служби безпеки України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з довідкою від 11.04.2018 №61/17/109, виданою Управлінням СБ України в Кіровоградській області, розмір грошового забезпечення позивача становить 11034,5грн., а саме: посадовий оклад - 6200 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням - 1410,00 грн.; надбавки за вислугу років (45 %) - 3424,5 грн.

З матеріалів пенсійної справи судом першої інстанції встановлено, що розрахунок пенсії після проведеного перерахунку становить: 11034,50 грн.(грошове забезпечення) х 56% (за вислугу 22 роки ) = 6179,32 грн. - основний розмір пенсії після перерахунку, а загальний розмір пенсії з усіма підвищеннями та надбавками становить 6905,32 грн. (основний розмір пенсії 6179,32 грн. + 726,00 грн. (непрацездатна дитина віком до 18 років, ст. 16 п «А»). З перерахуванням попередньої суми пенсії 3398,08 грн. та підвищення 1753,62 (50% від 3507,24).

Відповідно до п. 2 постанови № 103 виплата пенсії буде проводитися в таких розмірах: «з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% від підвищення: 1753,62 грн.; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення: 2630,45 грн.; з 01.01.2020 -100% щомісячно від підвищення: 3507,24 грн.».

Позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії, в якій просив провести перерахунок та виплату його пенсії з 01.01.2018 в повному обсязі без урахування розстрочки, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №103, та без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 16.08.2019 № 15499/03-18 ГУ ПФУ повідомило позивача про те, що постановою Шостого апеляційного суду від 05 березня 2019 року (дата набрання рішенням законної сили) залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом, після дати набрання рішенням суду законної сили не приймалося. У зв`язку з цим, а також з урахуванням пункту 4 постанови № 103, виплата пенсій продовжується у встановлених на цей час розмірах.

Суд першої інстанції вважав, що відповідач з 01.01.2018 по 05.03.2019 діяв правомірно, протиправних дій не допустив, здійснивши відповідний перерахунок пенсії та виплачував пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103.

Разом з тим, враховуючи, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 втратив чинність з 05.03.2019 (з дня набрання рішенням суду законної сили), тому і обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано, тому з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії ГУ ПФУ щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 05 березня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, є протиправними.

Разом з тим, судом першої інстанції застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності 04.09.2019, щодо виплати перерахованих пенсій у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, відповідно, суд першої інстанції вважав, що пенсія в повному перерахованому обсязі має виплачуватися позивачу з 05 березня 2019 року по 04 вересня 2019.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ, отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Служби безпеки України, із розрахунку 56% грошового забезпечення.

З 01.01.2018 р. ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 (далі - постанова № 103).

З 01.01.2018 р. позивачу нараховується пенсія в розмірі 56% грошового забезпечення, виплачується підвищення в розмірі 50%, з 01.01.2019 р. - в розмірі 75%.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 05.03.2019 р. по 04.09.2019 р. - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 р., а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 05.03.2019 р. по 04.09.2019 р. з урахуванням 100% суми підвищення, визначеного станом на 01.01.2018 р.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закону № 2262-ХІІ).

За положеннями пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Постановою № 103 фактично змінені умови пенсійного забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення за Законом № 2262-ХІІ, що суперечить приписам як статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, так й статті 5 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частин 1-3 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Оскільки постанова № 103 як правовий акт не відповідає Законам № 1058-IV та № 2262-ХІІ, суд має застосовувати правові акти, які мають вищу юридичну силу, тобто Закони № 1058-IV та № 2262-ХІІ.

Згідно зі статтею 52 Закону № 2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Таким чином, суд доходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії у повному перерахованому розмірі.

Разом з тим, позивачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, тому враховуючи приписи статті 308 КАС України щодо меж апеляційного оскарження, судом не здійснюється апеляційний перегляд справи в частині відмови у задоволенні позову.

Пункти 1, 2 постанови № 103 визнані протиправними та нечинними рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, яка передбачає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, саме з 05.03.2019 р. пункти 1 та 2 постанови № 103 втратили чинність.

З 04.09.2019 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 р. № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.

Судом першої інстанції до спірних правовідносин застосовано приписи зазначеної постанови, відповідно, є необґрунтованими доводи апелянта стосовно неврахування цього нормативно-правового акту.

Також є незмістовними доводи апелянта стосовно неврахування судом першої інстанції пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в межах шестимісячного строку звернення до суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 р. в справі № 340/2171/19 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 р. в справі № 340/2171/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 16.12.2019 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16.12.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш