Справа № 348/2277/19
Суддя: Грещук Р. П.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2277/19

17 грудня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - Дисько В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, наведених в адміністративному позові. Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 552855 від 31.10.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в судове засідання повторно не прибув.

Про дату, час та місце розгляду даної справи відповідач повідомлявся судом заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи, про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.77 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В судовому засіданні встановлено, що постанова серії ДПО18 №552855 від 31.10.2019 року складена відносно ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що він керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.17.1 ПДР України.

Однак, з постанови не вбачається, передбачених ст.251 КУпАП доказів щодо вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР України.

Зокрема, як пояснив в судовому засіданні позивач, 31.10.2019 року, він керуючи автомобілем в м.Львів, був зупинений працівниками поліції з підстав порушення ПДР, а саме не виконання вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено». Не надавши жодних доказів на підтвердження факту скоєння адміністративного правопорушення, поліцейський одразу ж почала складати постанову, при цьому взагалі не взявши до уваги його пояснення та заперечення.

Позивач зазначив, що рухався згідно ПДР, жодного забороняючого знаку в полі зору не було, тобто знак був встановлений в місці недостатньої видимості для водія. Крім того, він здійснював рух транспортного засобу за допомогою навігатора, та за інформацією відображеною в додатку «Googlemaps» ніякого знаку на цій ділянці дороги розташовано не було.

ОСОБА_1 ствердив, що правил дорожнього руху він не порушував, дорожнього знаку «В`їзд заборонено» на шляху його руху не було, розгляд справи відбувався формально, співробітник поліції взагалі не слухала його та не взяла до уваги його пояснення. Крім того, інспектор упереджено та не об`єктивно поставилась до з`ясування обставин справи, визнала його винним та піддала адміністративному стягненню, при цьому не надавши жодних доказів порушення ПДР України.

У судовому засіданні перевірено, що крім оскаржуваної постанови, жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.122,ч.3 ст.122 КУпАП, працівники поліції не надали. Під час складення постанови, поліцейський, не задавала жодних запитань позивачу, не слухала його пояснення та не роз`яснила права та обов`язки, у відповідності до вимог ст.268 КУпАП.

Також в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких грунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушень, відсутнє посилання на покази свідків, що в цілому свідчить про відсутність належного обгрунтування наведених обставин та їх доведеність допустимими доказами.

Таким чином, при винесенні даної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівником поліції допущено ряд порушень вимог чинного законодавства та допущено його довільне трактування.

Крім того, ОСОБА_1 , як особа, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оспорював правопорушення, на яке вказувала поліцейський, однак працівником поліції не виконано обов`язок щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положення статті 258 КУпАП згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою, другою, та третьою статті 122 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 1271-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Суб`єкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст.258 КУпАП за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складання такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.122,ч.3 ст.122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків при фіксуванні факту адміністративного правопорушення, невстановлення всіх визначених законом обставин, які підтверджують чи спростовують вину особи, поліцейський винесла постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що поліцейський винесла постанову серії ДПО18 №552855 від 31.10.2019 року необ`єктивно та без з`ясування всіх обставин не надавши жодного доказу їх вчинення, як того вимагає КУпАП, винесла постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Зазначені обставини в судовому засіданні не спростовані відповідачем по даній справі - Управлінням патрульної поліції у Львівській області ДПП.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних, згідно яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної зідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, до постанови не додано жодного доказу в розумінні ст.251 КУпАП, а відсутність таких доказів свідчить про недослідження обставин справи.

Зі змісту ст.77 КАС України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.2 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання суду, в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122,ч.3 ст.122 КУпАП, а в даній дорожній обстановці ОСОБА_1 діяв не всупереч ПДР України, а у відповідності до них.

Таким чином, на підставі наведеного, оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП в особі поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Токар Ю.М., яка виносила постанову серії ДПО18 №552855 від 31.10.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді 510 грн. штрафу є протиправними, а вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП, ст.ст.77, 210, 211, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Токар Юлії Мирославівни від 31.10.2019 року, ДПО18 №552855 про накладення на ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.36 КУпАП штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122,ч.3 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.4 ст.286 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.