Справа № 808/4235/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2019 року

Київ

справа №808/4235/14

адміністративне провадження №К/9901/26488/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року (суддя Батрак І.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року (судді: Баранник Н.П. (головуючий), Дурасова Ю.В., Щербак А.А.) у справі № 808/4235/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі - позивач, ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган, СДПІ ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС) про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2014 за № .

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки було прийнято відповідачем на підставі акту перевірки, в якому контролюючий орган дійшов безпідставних висновків, які ґрунтуються на припущеннях відповідача, щодо недотримання позивачем вимог податкового законодавства враховуючи, що станом на дату складання акту камеральної перевірки, позивач узгодив та сплатив як коштами, так і за рахунок переплат 11 580 133,00 грн авансових внесків (1/12 за І квартал 2014 року) та 21 556 843,22 грн авансових внесків при виплаті дивідендів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.06.2014 № .

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки під час перевірки контролюючим органом не встановлено фактів заниження чи завищення позивачем сум податкових зобов`язань. Завищення суми зменшення нарахованого податку на прибуток, як і завищення переплати по особовому рахунку платника податку за бюджетним кодом 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» не є податковим зобов`язанням в розумінні визначення підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, СДПІ ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (ідентифікаційний код 001308720) є юридичною особою, яка зареєстрована 08.04.1998 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серія АА № 273662.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства СДПІ ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на прибуток ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» за І квартал 2014 року, за результатами якої складений відповідний акт від 28.05.2014 № 72/28-04-41-00/00130872. Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 57.1 статті 57, підпункту 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивачем завищено суму зменшення нарахованого податку на прибуток по рядку 13 ЗП Декларації «Зменшення нарахованої суми податку» на 6 760 115,00 грн, яка в свою чергу зменшує податок на прибуток за І квартал 2014 року по рядку 14 Декларації та відповідальність платника, передбачену пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України. Зазначене порушення призвело до зайвого збільшення переплати по особовому рахунку платника за бюджетним кодом « 11023100» «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» на 6 760 115,00 грн.

Вказаний акт перевірки був отриманий позивачем 02.06.2014 (за вх. № 837). Не погоджуючись із висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, позивачем було подано заперечення від 06.06.2014 № 06/1259 до акту перевірки, однак листом від 13.06.2014 № 3485/10/28-04-41-00 контролюючий орган повідомив позивача, що висновки перевірки є обґрунтованими та не підлягають перегляду.

На підставі вказаного акту відповідачем 18.06.2014 було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 10 140 172,50 грн, у тому числі за основним платежем у сумі 6 760 115,00 грн, за штрафними санкціями у сумі 3 380 057,50 грн.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що за даними рядку 34 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік позивачем було визначено податкове зобов`язання з авансових внесків по податку на прибуток, що підлягає сплаті щомісячно у березні - грудні 2013 року та січні - лютому 2014 року в сумі 3 699 182,00 грн. Крім того, згідно із даними рядку 23 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік задекларовано 4 181 769,00 грн 1/12 авансових внесків, що будуть сплачуватися щомісячно, починаючи з березня 2014 року. Загальна сума задекларованих авансових внесків, що підлягає сплаті протягом І кварталу 2014 року складає 11 580 133,00 грн, що відображено підприємством у рядку 13.7 додатку ЗП та рядку 13 ЗП Декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що сплата грошових зобов`язань з авансових внесків з податку на прибуток протягом І кварталу 2014 року, самостійно визначених позивачем, здійснена у розмірі 11 580 133,00 грн, зокрема, 638 249,00 грн сплачено грошовими коштами (на підставі платіжного доручення від 21.02.2014 № 3498); 4 181 769,00 грн зараховано з переплати, яка утворилась 11.03.2014 в результаті внесення до інтегрованої картки за кодом « 11023100» (авансові внески з податку на прибуток) значення рядка 14 декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік в автоматизованому режимі; 6 760 115,00 грн зараховані в інтегрованій картці за рахунок зменшення переплати, що відображалась на 01.01.2014, про що також зазначено фахівцем контролюючого орану у акті камеральної перевірки. Судами також встановлено, що загальна сума самостійно визначених податкових зобов`язань з авансових внесків з податку на прибуток за І квартал 2014 року склала 11 580 133,00 грн, нарахування яких відбулось в інтегрованій картці платника за кодом платежу « 11023100» щомісячно відповідно до показників поданих декларацій, що підтверджує відсутність зменшення нарахувань авансових внесків з податку на прибуток.

Суди попередніх інстанцій зазначили, що форма Податкової декларації з податку на прибуток підприємства, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 № 872, передбачає, що зменшення нарахованої суми податку здійснюється шляхом заповнення додатка ЗП, сумарне значення якого переноситься до рядка 13 «Зменшення нарахованої суми податку». У рядку 13.3 додатка ЗП до декларації відображається сума нарахованого авансового внеску у зв`язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у звітному (податковому) періоді, яка заповнюється на підставі підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України. У рядку 13.7 Додатка ЗП Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік «Сума нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу II та абзацу другого пункту 2 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України» саме нарахованих авансових внесків з податку на прибуток. Такий же висновок зазначений у індивідуальній податковій консультації Державної фіскальної служби України від 05.11.2015 за № 23607/6/99-99-19-02-01-15, яка надана позивачу. Таким чином, позивач правильно визначив у рядку 13.7 Додатка ЗП та рядку 13 ЗП Податкової декларації авансові внески з податку на прибуток на суму 11 580 133,00 грн.

На підставі пунктів 153.3.2 та 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивачем визначено в рядку 13.3 Податкової декларації з податку на прибуток за 2013 рік «Сума нарахованого авансового внеску у зв`язку з виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) у звітному (податковому) періоді» у розмірі 21 556 843,00 грн.

Судами попередніх інстанцій з інтегрованої картки платника за платежем « 11020100» за 2013 рік встановлено, що у вересні 2013 року відповідно до підпункту 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивачем сплачені авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів у розмірі 21 556 843,22 грн, а саме: 16 вересня 2013 року сплачено на бюджетний рахунок за кодом 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності», при цьому в графі «призначення платежу» платіжного доручення позивачем зазначено «авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів за 2012 рік». Цей платіж здійснюється без попереднього декларування, внаслідок чого сума сплачених авансових внесків тимчасово перевищила суму нарахованих авансових внесків. Сума переплати повністю закрила майбутній платіж з авансового внеску за січень 2014 року і частково за лютий 2014 року, залишок узгодженого податкового зобов`язання з авансового внеску за лютий 2014 року у сумі 638 249,00 грн позивач сплатив окремим платежем.

Суди першої та апеляційної інстанції також зазначили, що згідно з вказаним актом перевірки значення у рядку 14 «Податок на прибуток за звітний період» Податкової декларації з податку на прибуток підприємств повинно становити «-» 4 820 018,00 грн замість «-» 11 580 133,00 грн, тобто в не залежності від наявності порушення податок до сплати не визначається, що виключає можливість нарахування податкового зобов`язання. Завищення суми зменшення нарахованого податку на прибуток, як і завищення переплати по особовому рахунку платника податку за бюджетним кодом 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» не є податковим зобов`язанням в розумінні визначення підпункту 14.1.156 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України. Під час податкової перевірки контролюючим органом не встановлено заниження або завищення суми податкових зобов`язань позивача, що саме представником відповідача не заперечене. Встановлене порушення не підпадає під жоден з випадків, встановлених у статті 54 Податкового кодексу України. Також, матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачем допущено заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення допущені позивачем при заповненні декларацій та на неврахування судами першої та апеляційної інстанції окремих положень Податкового кодексу України, а також того, що позивачем при заповненні декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2014 року було завищено показник рядку 13.7 додатку ЗП на суму 6 760 115,00 грн, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.

8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

10.2. Підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

10.3. Пункт 57.1 статті 57.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році без подання податкової декларації за звітні (податкові) періоди (календарний квартал, півріччя та дев`ять місяців) та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов`язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов`язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов`язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов`язань.

10.4. Пункт 58.1 статті 58.

У разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

10.5. Пункт 87.1 статті 87.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

10.6. Пункт 123.1 статті 123.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

10.7. Підпункти 153.3.2, 153.3.3, 153.3.4 пункту 153.3 статті 153.

Оподаткування дивідендів.

Крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

У разі виплати дивідендів у формі, відмінній від грошової (крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту), базою для нарахування авансового внеску згідно з абзацом першим цього підпункту є вартість такої виплати, розрахована за звичайними цінами.

Обов`язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу). Обов`язок із нарахування та сплати авансового внеску з цього податку не поширюється на суб`єктів господарювання, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку згідно з розділом XIV цього Кодексу.

Це правило поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому відповідно центральним або місцевим органом виконавчої влади, до сфери управління якого віднесено такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету.

При цьому, якщо будь-який платіж будь-якою особою називається дивідендом, то такий платіж оподатковується при такій виплаті згідно з нормами, визначеними в першому, другому та третьому абзацах цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку, чи ні.

Платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв`язку з нарахуванням дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим статтею 156 цього Кодексу.

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов`язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступного податкового періоду, а при отриманні від`ємного значення об`єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов`язань майбутніх податкових періодів.

11. Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджений наказом Державного казначейства України 26.06.2002 № 122:

11.1. Пункти 2.1, 2.2, 2.3.

2.1. ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством. Учасниками СЕП є Державне казначейство України та Головні управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головні управління Державного казначейства України). Для відображення операцій, проведених через СЕП протягом

банківського дня, у центрі оброблення СЕП Державному казначейству України та Головним управлінням Державного казначейства України відкрито технічні рахунки.

2.2. З метою відображення у режимі реального часу інформації про стан ЄКР, відкритого в НБУ, на балансі Державного казначейства України відкритий відповідний єдиний казначейський рахунок за відповідним балансовим рахунком Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 N 119. На ЄКР, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та Головних управліннях Державного казначейства України (далі - органи Державного казначейства України). ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України, об`єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР). У Державному казначействі України відкриваються та ведуться програмними засобами рахунки в розрізі Головних управлінь Державного казначейства України, які відображають рух коштів на субрахунках ЄКР та несуть аналогічний інформаційний зміст.

2.3. На субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).

14. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.06.2014 за № , діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що позивачем була здійснена сплата нарахованого авансового внеску у зв`язку з виплатою дивідендів, незважаючи на те, що код бюджетної класифікації у платіжному дорученні вказано помилковий, та позивач правомірно скористався підпунктом 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду України від 16 червня 2015 року по справі № 21-377а15, а саме встановлено, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету, а оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк.

Суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що завищення суми зменшення нарахованого податку на прибуток, як і завищення переплати по особовому рахунку платника податку за бюджетним кодом 11023100 «Авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» не є податковим зобов`язанням в розумінні визначення підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Під час податкової перевірки контролюючим органом не встановлено заниження або завищення суми податкових зобов`язань позивача, що саме представником відповідача не заперечене. Встановлене порушення не підпадає під жоден з випадків, встановлених у статті 54 Податкового кодексу України. Крім того, контролюючим органом не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено заниження грошового зобов`язання з податку на прибуток.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що позивачем не було допущено порушень заповнення податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2014 року, а тому у відповідача відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно із пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

15. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених відповідачем в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені контролюючим органом доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року слід залишити без задоволення.

17. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

18. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2016 року у справі № 808/4235/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду