Справа № 200/9041/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №200/9041/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника позивача Мельниченка І.О., представника відповідачів Пономарьова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 11 жовтня 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 200/9041/19-а (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерелектро» (далі ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі ГУ ДФС у Донецькій області, контролюючий орган, відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі ДФС, відповідач-2) про:

- визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача-1 здійснити внесення необхідних змін до облікової картки платника податків в частині розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, шляхом виключення з обліку донарахованих штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № у розмірі 41 100,62 грн., податкового повідомлення-рішення від 19 жовтня 2018 року № у розмірі 364 976,10 грн., податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2018 року № у розмірі 63 515,91 грн., податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2018 року № у розмірі 193 473,63 грн.;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС від 07 лютого 2019 року № 6125/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарг.

Також позивач просив суд зобов`язати відповідачів надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем-1 прийнято податкові повідомлення-рішення № , № , № , № . Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені до ДФС 03 грудня 2018 року. 07 грудня 2018 року відповідачем-2 отримано скарги, однак рішення про продовження строку розгляду скарг було прийнято лише 28 грудня 2018 року, чим самим порушено строк розгляду скарг, встановлений ст. 56 Податкового кодексу України (далі ПК України), а отже скарги вважаються такими, що повністю задоволені, а податкові повідомлення-рішення - скасовані. Однак всупереч вимогам чинного законодавства 07 лютого 2019 року відповідач-2 прийняв рішення про результати розгляду скарг № 6125/6/99-99-11-06-01-25.

Вважаючи, що податкові повідомлення-рішення скасовані, позивач звернувся до відповідача-1 із вимогою щодо внесення змін до облікової картки платника податків в частині розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, шляхом виключення з обліку донарахованих штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень, однак відповідачем цього здійснено не було.

Не погоджуючись із бездіяльністю ГУ ДФС у Донецькій області та рішенням відповідача-2, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року замінено відповідачів у справі їх правонаступниками Головним управлінням ДПС у Донецькій області (далі ГУ ДПС У Донецькій області) та Державною податковою службою України (далі ДПС).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, оскільки ним встановлено відсутність факту порушення прав та інтересів позивача, але це повністю суперечить вимогам матеріального закону, що регулює спірні правовідносини та фактам, що підлягали встановленню та покладені в основу вимог та заперечень сторін.

Апелянт наголошує, що рішення, яке прийняте відповідачем-2, має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки платника податків. Проте, встановивши пропущення ДПС встановленого строку на розгляд скарги, місцевий суд дійшов помилкового висновку, що рішення про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже само по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки та, як наслідок, відмовив і у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити внесення необхідних змін до облікової картки платника податків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 19 жовтня 2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 41 100,62 грн.;

- від 19 жовтня 2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 364 976,10 грн.;

- від 22 жовтня 2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 63 515,91 грн.;

- від 22 жовтня 2018 року № , яким застосовано штраф у розмірі 193 473,63 грн.

03 грудня 2018 року на вищевказані податкові повідомлення-рішення позивачем було направлено на адресу ДФС скарги № 1831/05-99-46-03/40914220, № 1828/05-99-46-03/40914220, № 1833/05-99-46-03/40914220, № 1834/05-99-46-03/40914220, які було отримано відповідачем-2 07 грудня 2018 року, про що свідчить дані з веб-сайту Укрпошти (а.с. 69, 74, 79, 84).

Рішеннями ДФС від 28 грудня 2018 року № 42171/6/99-99-11-06-01-25, № 42169/6/99-99-11-06-01-25, № 42167/6/99-99-11-06-01-25 та № 42168/6/99-99-11-06-01-25 продовжено розгляд скарг до 07 лютого 2019 року.

Рішенням ДФС від 07 лютого 2019 року № 6125/6/99-99-11-06-01-25 податкові повідомлення-рішення № , № , № , № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 14-15).

04 квітня 2019 року представником ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро» направлено до ГУ ДФС у Донецькій області вимоги щодо внесення необхідних змін до облікової картки платника податків в частині розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, шляхом виключення з обліку донарахованих штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень № , № , № , № .

14 червня 2019 року представником ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро» направлено до ГУ ДФС у Донецькій області доповнення до вищевказаних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до норм п. 56.1 - 56.3 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 56.8 ст. 56 ПК України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 56.9 ст. 56 ПК України встановлено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Процедуру оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів (далі - рішення) під час адміністративного оскарження визначає Порядок оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затверджений наказом Міністерства фінансів України 21.10.2015 № 916 (далі - Порядок № 916).

Згідно п. 1 розділу V Порядку № 916 скарга подається платником податків особисто або через свого представника безпосередньо до уповноваженого контролюючого органу або поштовим відправленням з повідомленням про вручення та описом вкладення.

Платник податків одночасно з поданням скарги до контролюючого органу вищого рівня зобов`язаний письмово повідомити про це контролюючий орган, який прийняв оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 2 розділу V Порядку № 916 днем подання платником податків скарги є: при поданні скарги безпосередньо до контролюючого органу - день фактичного отримання скарги контролюючим органом; при надсиланні скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Відповідно до п. 3 розділу V Порядку № 916 у разі відсутності повідомлення про вручення або відбитка календарного штемпеля відділення поштового зв`язку на поштовому відправленні (конверті, бандеролі), що унеможливлює з`ясування дати отримання відділенням поштового зв`язку скарги, днем подання скарги вважається день надходження скарги до контролюючого органу.

Реєстрація скарги відбувається в день її надходження до контролюючого органу. Відмова у прийнятті скарги платника податків забороняється.

Відповідно до п. 1, 2 розділу VII Порядку № 916 контролюючий орган зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, що настають за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Пунктом 3 розділу VII Порядку № 916 передбачено, що керівник контролюючого органу (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, визначений в пункті 2 цього розділу, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 2 цього розділу.

Такими датами отримання відповідачем-2 скарг згідно з окремою відповіддю установи поштового зв`язку (а.с.110) значиться 07 грудня 2019 року. Відповідно до наданих позивачем даних з веб-сайту Укрпошти, скарги на податкові повідомлення-рішення були отримані представником ДФС України 07 грудня 2018 року (а.с.84).

Відтак, апеляційним судом приймається до уваги саме ця дата отримання скарг податковим органом.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає обгрунтованим висновок місцевого суду, що посилання представника ДФС на те, що скарги на податкові повідомленні-рішення надійшли до контролюючого органу 10 грудня 2018 року є недоречними та не заслуговують на увагу.

Також, у відзиві на позовну заяву та в суді апеляційної інстанції представник ДФС стверджував, що відповідно до вимог статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Навіть, якщо прийняти до уваги позицію платника податків та докази отримання ДФС відповідних скарг 07.12.2018, то перебіг строку починається з 09.12.2018 та закінчується 28.12.2018.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів.

Так, за встановлених фактичних обставин, а саме отримання відповідачем-2 скарг на податкові повідомлення-рішення засобами поштового зв`язку 07.12.2018, що і не заперечується відповідачами, перебіг 20-денного строку розпочинається з 08.12.2018 (з дня наступного за днем отримання) та закінчується 27.12.2018.

Отже, рішення про продовження розгляду скарг від 28.12.2018 (а.с.71-82) прийняті керівником контролюючого органу поза межами строку, встановленого п. 56.8 ст. 56 ПК України.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно положень ч. 1 ст. 5 КАС України до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Виходячи із положень статті 19 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства може бути оскарження рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

У свою чергу неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Водночас, відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, таке рішення прийнято владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюване рішення є юридично значимим, тобто таким, що має безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Щодо посилання місцевого суду на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду викладеною від 29.01.2019 у справі № 826/10853/17.

Так, предметом спору у наведеній справі було визнання неправомірним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення.

У цій справі Верховний Суд погодився з висновками суддів першої та апеляційної інстанції, що рішення ДФС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки. Рішення ДФС України про результати розгляду скарги не є юридично значимим для позивача, оскільки зазначене рішення не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, отже саме по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Інтерелектро» до ДПС про визнання протиправним та скасування рішення від 07 лютого 2019 року № 6125/6/99-99-11-06-01-25 про результати розгляду скарг не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області щодо не внесення необхідних змін до облікової картки платника податків в частині розрахунків з бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, шляхом виключення з обліку донарахованих штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень від 19 жовтня 2018 року та від 22 жовтня 2018 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 2 Розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (далі Порядок № 422) зазначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інтегрована картка платника відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками з метою обліку органами ДФС нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску .

Не пізніше наступного робочого дня після дня вручення платнику податків, зокрема, податкового повідомлення-рішення або отримання інформації про їх вручення працівник структурного підрозділу, який склав документ, вносить дату вручення документа до підсистеми, що забезпечує відображення результатів КПР.

Після внесення до підсистеми, що забезпечує відображення результатів КПР, інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску облікові показники щодо донарахованих/зменшених органом ДФС грошових зобов`язань, єдиного внеску, зменшення суми бюджетного відшкодування, відмови у бюджетному відшкодуванні, зменшення суми від`ємного значення ПДВ, врахованого у зменшення податкового боргу, одночасно переносяться до ІКП та відображаються датою граничного строку сплати/зменшення з використанням відповідних облікових показників (кодів операцій) (п. 1 розділу 3 Порядку № 422).

Слід також зазначити, що Порядком № 422 передбачено, що в разі оскарження податкового повідомлення-рішення воно вважається неузгодженим, та, в залежності від порядку оскарження та настання граничних строків сплати, відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках або ж в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум.

За змістом вказаних правових норм дії контролюючого органу про внесення до інтегрованої картки платника інформації щодо нарахування штрафних санкцій внаслідок прийнятого податкового повідомлення-рішення є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків щодо встановлення відповідного податкового контролю, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Таким чином, внесені дані до інтегрованої картки платника щодо нарахування штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням само по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Відповідні наслідки для платника податків несе податкове повідомлення-рішення.

Отже, враховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що податкові повідомлення-рішення № , № , № , № , які на час вирішення судом нинішнього спору не скасовані, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що підстав для виключення інформації про нарахування штрафних санкцій з інтегрованої картки позивача немає.

При цьому колегія суддів зауважує, що мотиви позивача, викладені в нинішньому позові, можуть бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, і саме такий спосіб захисту своїх прав апеляційний суд вважає належним. До речі, самей цей спосіб захисту прав було використано у справі № 826/4049/14, розглянутій Верховним Судом (постанова від 10 жовтня 2019 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративній суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто у урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Приписами статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає правильним висновок, що позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статями 23, 33, 291, 292, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Інтерелектро» залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 200/9041/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 18 грудня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук