Справа № 1.380.2019.004019
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.004019
У Х В А Л А

з питань визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду

11 грудня 2019 року
Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Іванейко Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу від 15.02.2019 № Ф-4678-52 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 18276,72 грн.

Ухвалою від 12.08.2019 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 09.09.2019 суддя прийняла позовну заяву та відкрила спрощене позовне провадження в адміністративній справі, без повідомлення сторін.

Ухвалою від 30.09.2019 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 1.380.2019.004019 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.11.2019 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.12.2019 подав клопотання, у якому просить залишити позов ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. Зазначає, що згідно з конвертом та відміткою поштової служби оскаржена вимога повернута у зв`язку з закінченням терміну зберігання 08.05.2019. Отже вимога вважається врученою позивачу 08.05.2019. Однак до суду позивач звернувся лише у вересні 2019 року, пропустивши десятиденний строк звернення до суду встановлений Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач подав клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. Зазначає, що вимогу від 15.02.2019 № Ф-4678-52 про сплату боргу (недоїмки) не отримав з незалежних від ОСОБА_1 обставин. Звертає увагу, що строки звернення до суду пропустив з поважних причин, оскільки з поштового відділення ніяких повідомлень про надходження поштової кореспонденції на адресу позивача не надходило.

У судовому засіданні позивач подане клопотання до суду підтримав, просив таке задовольнити. Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечив.

У судовому засіданні представник відповідача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду заперечила. Просила позов залишити без розгляду.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Відповідно до ст. 118 Кодексу адміністративно судочинства України (далі - КАС України), процесуальний строк - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом До процесуальних строків відноситься також строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки, спірні правовідносини стосуються сплати єдиного внеску, норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в даному випадку є спеціальними порівняно з нормами КАС України, які стосовно спірних правовідносин є загальними.

У зв`язку із наведеним, оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) платником єдиного внеску може бути здійснене до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги.

Суд встановив, що вимогу від 15.02.2019 № Ф-4678-52 про сплату боргу (недоїмки) направлено контролюючим органом на адресу позивача рекомендованим повідомленням про вручення. 08.05.2019 поштове повідомлення повернулось за зворотною адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

06.08.2019 позивач звернувся до Львівського адміністративного суду із позовної заявою до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Таким чином, встановлений десятиденний строк для звернення до суду у щодо оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) позивачем пропущено.

Суд враховує ч. 1 ст. 121 КАС України, якою передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач скористався своїм правом на оскарження вимоги та звернення до суду після отримання 31.07.2019 копії вимоги від 15.02.2019 № Ф-4678-52 про сплату боргу (недоїмки).

Суд бере до уваги дотримання позивачем десятиденного строку звернення до суду з дати коли він дізнався про оскаржену вимогу.

Суд при вирішенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, згідно якої право на судовий захист, є важливішим, ніж встановлені державою процесуальні особливості реалізації ним цього права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також, інша практика Європейського суду з прав людини, (справа "Мельник проти України" рішення від 28.03.2006 року) свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист.

Окрім цього, у рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 року. Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права доступу до суду, закріплене у п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на викладені приписи Кодексу адміністративного судочинства України та Конвенції, проаналізувавши у сукупності наведені у заяві доводи, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає що в задоволенні клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити, та задовольнити заяву позивача про визнання причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 9, 44, 122, 123 240, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

2. Клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду - задовольнити.

3. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду в адміністративній справі № 1.380.2019.004019 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду прийняте за наслідками розгляду справи.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 16.12.2019.

Суддя Кедик М.В.