Справа № 280/6227/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

17 грудня 2019 рокуСправа № 280/6227/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо взяття на облік позивача як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та як самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну(адвокатську) діяльність.

2) зобов`язати відповідача зняти позивача з обліку як платника єдиного внеску, та як самозайнятої особи яка провадить незалежну професійну(адвокатську) діяльність.

3) визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15377-49-У від 15.05.2019, винесену відповідачем.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) зупинення дії вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15377-49-У від 15.05.2019 винесеної відповідачем;

2) заборони відповідачу здійснювати нарахування єдиного внеску позивачу на наступні квартали.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що за оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки) державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження про стягнення боргу та накладено арешт на майно позивача. Позивач вважає спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною та вказує, що на даний час існує небезпека стягнення суми боргу в примусовому порядку. Крім того, вважає дії відповідача щодо автоматичного взяття позивача на облік як особи яка здійснює незалежну професійну діяльність без відповідної заяви протиправними, у зв`язку з чим вказує, що виникла необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати нарахування єдиного внеску на наступні квартали.

За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суддя вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

У свою чергу Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З долучених до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що на підставі заяви про примусове виконання вимоги №Ф-15317-49У від 15.05.2019 державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М., відкрито виконавче провадження №60605052 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 2 457,18 грн.

Крім того, постановою від 14.11.2019 державним виконавцем державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить позивачу.

Отже, судом встановлено, що розпочато примусове виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15317-49У від 15.05.2019, яку позивач вважає протиправною та оскаржує в судовому порядку в межах розгляду даної справи.

При вирішенні заяви суддя виходить з того, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина 4 статті 150 КАС України).

Закон №1404-VIII також не містить механізму зупинення виконання оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) до розгляду спору судом.

Пунктом 2 статті 34 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що належним способом забезпечення позову в даних правовідносинах є зупинення стягнення на підставі виконавчого документу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15317-49У від 15.05.2019, оскільки подальше проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні: №60605052 може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної вимог про сплату боргу (недоїмки) та шляхом заборони відповідачу здійснювати нарахування єдиного внеску позивачу на наступні квартали, з огляду на таке

Так, протиправність дій відповідача щодо взяття позивача на облік як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та як самозайнятої особи, яка проводить незалежну професійну (адвокатську) діяльність, та відповідно, протиправність оскаржуваної вимоги, про які заявляє позивач, можуть бути встановлені судом тільки за наслідком з`ясування всіх фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наданих доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності дій та рішень відповідача, які, на думку позивача, порушують його права.

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд не може надавати оцінку оскаржуваним рішенням, діям чи бездіяльності до з`ясування всіх фактичних обставин справи, або застосовувати такі заходи забезпечення позову, які фактично призводять до задоволення позовних вимог до ухвалення рішення у справі.

У зв`язку з наведеним, в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15377-49-У від 15.05.2019 та встановлення заборони відповідачу здійснювати нарахування позивачу єдиного внеску на наступні квартали необхідно відмовити.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим документом - Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-15317-49У від 15.05.2019 на суму 2 457,18 грн., що видана Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

В іншій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч.8 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 17.12.2019

Суддя М.О. Семененко