Справа № 803/1075/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2019 року

Київ

справа №803/1075/17

адміністративне провадження №К/9901/62748/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., суддів: Чиркіна С.М., Коваленко Н.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні в касаційному порядку справу №803/1075/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру України у Волинській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру України у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі суддів Довгополова О.М., Шинкар Т.І., Гудима Л.Я. від 28 серпня 2018 року

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру України у Волинській області (далі також - відповідач), у якому просив визнати протиправною відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати відповідача розглянути заяву від 23 червня 2017 року в порядку встановленому Законом, з урахуванням висновків суду.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він як учасник бойових дій, залучений до участі в антитерористичній операції, має пільги, встановлені законодавством, зокрема на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є протиправною, оскільки перелік підстав для такої відмови є вичерпним, і така підстава, як відсутність земельної ділянки у розділі «Перелік земельних ділянок для безоплатної передачі у власність» на сайті Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, законодавством не передбачена.

3. Відповідач проти позову заперечив, зазначивши те, що його дії відповідають вимогам законодавства, а відтак правомірні та обґрунтовані. Відповідач наголосив, що саме на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області на офіційному веб-сайті оприлюднено Інформація про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Волинської області. Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України відповідач зобов`язаний надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам АТО. Оскільки земельна ділянка орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області відсутня у зазначеному вище переліку, то відмова позивачу є правомірною та обґрунтованою.

4. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

5. Суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позову виходив з того, що оскільки позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою 23 червня 2017 року, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними», а наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 22 червня 2017 року №113 бажана до отримання позивачем земельна ділянка не була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у ІІІ кварталі 2017 року на території Волинської області, тому відповідач правомірно не надав позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на підставі вказаної заяви. Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413, якою затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, є обов`язковою для виконання актом нормативного характеру (частини 1, 2 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»), нормам Земельного кодексу України не суперечить та підлягає до застосування у спірних правовідносинах.

6. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

7. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено. Визнано протиправною відмову відповідача від 21 липня 2017 року у наданні дозволу позивачу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача від 23 червня 2017 року в порядку, встановленому статтями 116, 118, 121 Земельного кодексу України.

8. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови. При цьому, Земельний кодекс України зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови. Відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі України, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Викладені в листі відповідача від 21 липня 2017 року № 3875/0-3199/0/6-17 мотиви щодо відведення земельної ділянки не містять визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, рішення на підставі поданих позивачем документів у порядку визначеному законом не приймалось.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся до суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 серпня 2016 року керівником фермерського господарства «Калина АВК» Корнійчуком А.В. подано заяву начальнику Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в якій він, з метою забезпечення учасників АТО на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області земельними ділянками, просив внести зміни в договір оренди землі від 02 грудня 2011 року та зменшити площу орендованої земельної ділянки 14,9956 га (кадастровий номер :01:001:5750) сільськогосподарського призначення державної власності на 6,0 га.

Розглянувши зазначену заяву та відповідно до вимог статтей 15-1, 79-1, 122 Земельного кодексу України, статті 56 Закону України «Про землеустрій», Положення про Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 03 березня 2015 року №11, начальником Головного управління Держгеокадастру у Волинській області винесено наказ «Про надання згоди на поділ земельної ділянки», тобто Корнійчуку А.В. надано згоду на поділ вказаної ним у заяві земельної ділянки.

Крім того, судами встановлено, що керівником фермерського господарства «Калина АВК» Корнійчуком А.В. 30 вересня 2016 року також подано клопотання до Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому він погодився з наданням земельних ділянок наступним учасникам АТО: ОСОБА_3 - 2,00 га, ОСОБА_4 - 2,00 га, ОСОБА_1 - 2,00 га.

Відтак, 07 жовтня 2016 року Звиняченською сільською радою Горохівського району Волинської області сьомого скликання прийнято рішення «Про погодження виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Звиняченської сільської ради».

Згідно вказаного рішення сільської ради погоджено виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства учасникам бойових дій, в тому числі і позивачу орієнтовною площею 2,00 га з земель, які орендує Корнійчук А.В. , керівник фермерського господарства «Калина АВК», за межами населеного пункту Звиняченської сільської ради.

Як слідує з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 07 жовтня 2016 року №С-5763/0-1777/0/6-16, адресованої позивачу та Волинській обласній державній адміністрації, ним розглянуто звернення позивача про сприяння у наданні земельної ділянки, що надійшло на урядову гарячу лінію. В ній відповідач вказав, що дійсно на території Горохівського району для учасників АТО зарезервовано 642,7 га землі, з них з земель сільськогосподарського призначення державної власності - 588 га, в тому числі в межах Звиняченської сільської ради для ведення особистого селянського господарства - 11,00 га.

Також відповідач зауважив, що до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області по Звиняченській сільській раді звернулись два учасника АТО, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. При цьому, позивач із заявою про надання дозволу на розроблення такого проекту не звертався. Заявника було проінформовано, що відповідно пункту 6 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, звертається із відповідною заявою до органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених пунктом 4 статті 122 Земельного кодексу України, тобто до відповідача, для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів.

23 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Листом від 21 липня 2017 року №С-3875/0-319/0/6-17 відповідач повідомив позивача, що, оскільки в «Переліку земельних ділянок для безоплатної передачі у власність», що надаються громадянам протягом ІІІ кварталу 2017, розміщеному на сайті Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відсутні земельні ділянки в межах Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області, відтак надання дозволу позивачу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не є можливим.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем правомірно не надано позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою на підставі поданої заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 гектара, оскільки надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації, в тому числі учасникам антитерористичної операції, може здійснюватися лише відповідно до переліків земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі, оприлюднених на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок. Таким чином, скаржником не порушено вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України в частині підстав відмови у наданні вказаного дозволу, оскільки місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними».

12. Позивачем не подано відзиву на касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру України у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права судами попередніх інстанцій, Суд зазначає наступне.

14. Згідно з положенням частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

15. Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

16. Крім того, стаття 2 та частина 4 статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

17. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що ї передбачені Конституцією та законами України.

18. Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

19. Стаття 118 Земельного кодексу України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

20. Згідно з частиною 1 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

21. Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

22. Приписами абзацу 1 частини 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

23. Згідно з абзацом 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

24. Отже, цією нормою закріплено право громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його наданні після спливу місячного строку.

25. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 806/3095/17, від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

26. Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

27. При цьому частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

28. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

29. У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини 7 статті 118 Земельного кодексу України. Проте звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

30. Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

31. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

32. Постановою Кабінету Міністрів України N 413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

У розділі "Система організації процесу виконання Стратегії" передбачено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні: формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції; враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян. Для реалізації Стратегії передбачено розроблення проектів нормативно-правових актів.

33. Разом з тим, у зв`язку із затвердженням даної Стратегії зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

34. Таким чином, порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема, порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, врегульовано безпосередньо Земельним кодексом України.

35. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не передбачає такої підстави як відсутність земельної ділянки у відповідному переліку.

36. Також суд враховує і те, що Стратегія не є нормативно-правовим актом, що містить обов`язкові до виконання норми права. Вона лише визначає напрямки удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними на майбутнє.

37. У пункті 3 Постанови Кабінету Міністрів України №413 Міністерству аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру доручено розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії, затвердженої цією постановою.

38. Таким чином, суд апеляційної інстанції у контексті спірних правовідносин дійшов правильного висновку, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України.

39. З огляду на викладене, відповідач протиправно відмовив позивачу у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою з тих підстав, що в опублікований на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Волинській області сформований перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадян на території Волинської області не ввійшла зазначена позивачем земельна ділянка.

40 Таким чином, суд апеляційної інстанції у контексті спірних правовідносин дійшов правильного висновку, що відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України.

41. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

42. За приписами частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

43. Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, оскільки не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права останнім на час ухвалення судового рішення.

44. Рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: Н.В. Коваленко

С.М. Чиркін