Справа № 560/933/19
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

17 грудня 2019 року

справа №560/933/19

адміністративне провадження №К/9901/29649/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Пасічник С. С., Юрченко В. П.,

за участю секретаря судового засідання Статілко Ю. С.

за участю представників

від позивача - Климюк В. Ю. на підставі ордеру серії КВ №820469 від 20.03.2019,

від відповідача - Ткачук М. П. за довіреністю від 29.08.2019 №34073/9/22-01-10-01,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області

на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у складі судді Матущака В.В.

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у складі суддів Мацького Є.М., Сушка О.О., Залімського І.Г.

у справі № 560/933/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монте Бянко"

до Головного управління ДПС у Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Монте Бянко" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі, правонаступник Головне управління ДПС у Хмельницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 січня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток іноземних юридичних осіб" на суму 900 000,00 грн, з них 720 000,00 грн за податковим зобов`язанням і 180000,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

19 червня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, позов Товариства задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 18 січня 2019 року № .

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що при здійсненні виплати вартості квартири згідно з договором купівлі-продажу від 11 серпня 2017 року ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." не отримувало доходу з джерелом його походження з України від провадження господарської діяльності у розумінні Податкового кодексу України та Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, відтак у позивача відсутній обов`язок утримувати та сплачувати податок в розмірі 15% з доходів нерезидента в 2018 році, як це передбачено підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України.

У жовтні 2019 року податковий орган подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема підпунктів 14.1.36, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, норм міжнародного права, та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.

11 листопада 2019 року Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі цього ж суду від 30 жовтня 2019 року, витребував справу №560/933/19 з Хмельницького окружного адміністративного суду.

18 листопада 2019 року справа №560/933/19 надійшла до Верховного Суду.

Відповідач подав заяву про заміну сторони у справі, а саме просив замінити відповідача Головне управління ДФС у Хмельницькій області на Головне управління ДПС у Хмельницькій області у зв`язку з реорганізацією установи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537, наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.08.2019 № 7. Суд визнає наявними підстави для задоволення заяви податкового органу та здійснює заміну відповідача у справі відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України.

22 листопада 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу податкового органу, в якому позивач просить відмовити в задоволенні касаційної скарги відповідача, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Податковий орган провів документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти оподаткування доходів нерезидента із джерелом їх походження з України щодо взаємовідносин із "Партісіпейшнз енд Пропертіз Менеджмент Б.В." (Нідерланди) по договору купівлі-продажу від 11 серпня 2017 року №1535 за період з 11 серпня 2017 року по 30 листопада 2018 року, за результатами якої складений акт від 26 грудня 2018 року №1725/22-01-14-05/35702863 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 141.4.2. пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України з урахуванням пункту 1 статті 13 Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, ТОВ «Монте Бянко» при виплаті доходу від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." Нідерланди за договором купівлі-продажу квартири від 11 серпня 2017 року, яке не утримувало та не сплачувало податок з доходів нерезидента в 2018 році в розмірі 15% на загальну суму 720 000,00 грн за перше півріччя 2018 року.

18 січня 2019 року керівником податкового органу на підставі акта перевірки згідно з підпунктом 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 720000,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції 180000,00 грн на підставі пункту 127.1 статті 127 цього кодексу.

04 березня 2019 року ДФС України рішенням про результати розгляду скарги №10277/6/99-99-11-04-01-25 відмовила позивачу у задоволенні скарги.

В основу збільшення податкових зобов`язань покладений висновок податкового органу про порушення позивачем положень підпункту 141.4.2. пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України з урахуванням пункту 1 статті 13 Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно, яке полягає у тому, що Товариством не утримано та не сплачено до бюджету податок від суми прибутку від здійснення операції з купівлі-продажу квартири, сплаченої ним в розмірі 4 800 000,00 грн, як резидентом нерезиденту "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." за ставкою 15 відсотків з джерела виплати таких доходів за 2018 рік в сумі 720 000,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції установили, що 11 серпня 2017 року між позивачем та ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." (Нідерланди) укладений договір купівлі-продажу квартири (знаходиться за адресою м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 8 кв. 8 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кондратенко О.В. зареєстрованим № 1535. Згідно з умовами вказаного договору Товариство з метою використання у власній господарській діяльності придбало житлове приміщення - квартиру за ціною 4 800000,00 грн, яка перебувала у власності ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." з 20 грудня 2013 року. 10 серпня 2017 року позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 48000,00 грн згідно з Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740. 14 травня 2018 року Товариство провело остаточний розрахунок з нерезидентом за придбану квартиру.

Відповідно до підпункту 141.4.1. пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом "д" підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, слід розуміти, зокрема доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента.

Згідно з підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Суд зазначає, що ця норма є єдиною покладеною в основу прийняття збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується відповідачем, що Товариство подало Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України за перше півріччя 2018 року, в якому відображено виплату таких доходів нерезиденту ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." в сумі 4 800 000,00 грн, зазначивши пункт 1 статті 6 Конвенції між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно від 24 жовтня 1995 року для застосування нульової ставки.

Положення пункту 103.1 статті 103 Податкового кодексу України передбачає, що застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Згідно з пунктом 103.2 статті 103 Податкового кодексу України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Відповідно до пунктів 103.4, 103.5 статті 103 Податкового кодексу України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Суди попередніх інстанцій установили, що ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." є резидентом Королівства Нідерландів , що посвідчено Свідоцтвом про статус резидента, виданим податковим управлінням, відділення в Арнемі 05 червня 2018 року. Зазначене не є спірним між сторонами.

Питання оподаткування доходів від відчуження майна врегульоване Конвенцією між Україною і Королівством Нідерландів про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доходи і майно від 24 жовтня 1995 року (Конвенцію ратифіковано Законом №332/96-ВР від 12 липня 1996 року, дата набрання чинності для України - 02 листопада1996, далі - Конвенція).

Відповідно до статті 6 Конвенції "Доходи від нерухомого майна" доходи, що одержуються резидентом Договірної Держави від нерухомого майна (включаючи доход від сільського або лісового господарства), яке розташоване в другій Договірній Державі, можуть оподатковуватись у цій другій Державі.

Суд вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскільки ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." є резидентом Королівства Нідерландів в розумінні Конвенції, а тому висновок податкового органу про порушення Товариством вимог підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України є помилковими.

Таким чином, доходи нерезидента підлягають оподаткуванню відповідно до підпунктів 141.4.1. «д», 141.4.2. пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України.

Поза увагою судів залишився той факт, що частиною першою статті 6 Конвенції встановлена альтернативна можливість оподаткування доходів, що одержуються резидентом Договірної держави від нерухомого майна, яке розташоване в другій Договірній державі, у цій другій Державі.

Відтак, суди першої та апеляційної інстанції, застосовуючи вказані правові норми, не встановили факт сплати відповідного податку ПКзОВ "Партісіпейшнз Енд Пропертіз Менеджмент Б.В." у країні резидентства останнього. Зазначені докази в матеріалах справи відсутні.

Вказані документи та обставини не досліджені, не оцінені судами попередніх інстанцій, зміст та правові наслідки цих документів не встановлені.

За приписами частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

У зв`язку з вищенаведеним Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановив фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішенню спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року скасувати, справу №560/933/19 направити на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р. Ф. Ханова

Судді: С. С. Пасічник

В. П. Юрченко