Справа № 214/7454/19
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7454/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Звада Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу №214/7454/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович до інспектора поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лисенка Богдана Ігоровича (вул. Волгоградська, буд.11, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) про визнання скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до інспектора патрульної поліції Лисенка Б.І., в якій просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАК №1562419 від 27.09.2019 року, винесену інспектором поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лисенка Б.І. щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Пред`явлені ОСОБА_1 вимоги мотивовано тим, що 27.09.2019 року інспектором Лисенком Б.І. винесено щодо нього постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, 27.09.2019 року о 10-22 год. на перехресті вулиць Кобилянського та Лермонтова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі, здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 ПДР України. Позивач вказує, що з вказаною постановою він не згодний, стверджує, що правопорушення він не вчиняв. ОСОБА_1 пояснює, що дійсно 27.09.2019 року він керував автомобілем Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , але виїхав на зазначене перехрестя на миготливе зелене світло світлофора і продовжував рух до завершення маневру, щоб не вдаватись до екстреного гальмування, не створювати аварійну ситуацію на дорозі та не піддавати небезпеці пасажирів маршрутного таксі. Позивач стверджує, що швидкість автомобіля під його керуванням становила приблизно 45 км/год., при екстреному гальмуванні на такий швидкості він наразив би на небезпеку пасажирів, які знаходились в цей час в салоні та створив би аварійну ситуацію для транспортних засобів, які рухалися на ним, тому ним було прийнято рішення завершити маневр та виїхати на перехрестя на миготливе зелене світло світлофора. Також, позивач звертає увагу, що зазначаючи в оскаржуваній постанові про проїзд на жовтий сигнал світлофора водієм, відповідач не надав жодних доказів, що у нього була реальна можливість без екстреного гальмування зупинити автомобіль, відсутні показання свідків, не зазначена швидкість транспортного засобу, тобто відповідач не виконав вимог закону щодо зазначення в постанові об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що під час розгляду справи, своїми діями інспектор позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що винесена постанова є незаконною і необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами, в порядку ст.47 КАС України, 30.10.2019 року, відповідач - інспектор Лисенко Б.І. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що ним під час патрулювання 27.09.2019 року помічено автомобіль Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого проїхав перехрестя вулиць Кобилянського та Лермонтова на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3ґ ПДР України. Після того, як ним помічено порушення ПДР України, вказаний автомобіль був зупинений. Інспектор вказує, що підійшов до транспортного засобу, представився та повідомив причину зупинки. Після цього, переконавшись, що вимоги ст.287 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи та намагався з`ясувати, чому водій скоїв правопорушення, на що водій відповів, що він проїхав перехрестя правильно, оскільки мигав зелений сигнал світлофора. Разом з цим, інспектор зазначає, що під час дослідження відеозапису було встановлено, що автомобіль керований позивачем перетинає розмітку 1.12 на заборонений жовтий сигнал світлофору, тобто жодним чином не реагуючи на зміни в дорожній обстановці. Також, інспектор зазначає, що після з`ясування всіх фактичних обставин, ним встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений жовтний сигнал світлофору, у зв`язку з чим винесено щодо водія ОСОБА_1 постанову та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Отже, відповідач вважає, що винесена ним постанова відповідає вимогам чинного законодавства, є законною та обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористалися, при цьому, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд прийшов до таких висновків.

Так, судом встановлено, що 27.09.2019 року інспектором поліції Лисенком Б.І. винесено постанову серії ЕАК №1562419 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.8.7.3ґ ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.8).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 27.09.2019 року о 10-22 год. на перехресті вулиць Кобилянського та Лермонтова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровській області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , в режимі маршрутного таксі, здійснив рух на забороняючий жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3ґ ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором патрульної поліції Лисенком Б.І., як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R. Жодних зауважень, заяв або клопотань стосовно цієї обставини, ОСОБА_1 не зазначено.

Разом з цим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Як видно з положень ч.3 ст.288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У свою чергу, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст.9 КАС України,розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пунктом 8.7.3ґ Правил дорожнього руху України передбачено, що жовтий сигнал світлофору забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

При цьому, у пункті 8.10 ПДР України зазначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Пунктом 8.11 ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР України, у відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, надано до суду відеозапис з місця адміністративного правопорушення від 27.09.2019 року, з якого видно, що автомобіль Mercedes Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору.

При цьому, переглядом відеозапису не встановлено перешкод для виконання позивачем Правил дорожнього руху та зупинення автомобіля. На думку суду, у даній дорожній обстановці позивач повинен був вжити заходи щодо зменшення швидкості руху до показників, які забезпечували можливість його зупинки відповідно до вимог п.8.10 ПДР України.

Що стосується посилань позивача на п.8.11 ПДР України, суд вважає їх безпідставними, оскільки ця норма дозволяє водіям рухатися далі лише за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що в разі здійснення ОСОБА_1 зупинки перед світлофором він не забезпечив би безпеку дорожнього руху чи під час здійснення ним екстреного гальмування, це призвело б до небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Окрім того, як видно із наданого відеозапису, до наближення до світлофора автомобіля позивача заздалегідь ввімкнувся жовтий сигнал світлофора, тому на думку суду, цей час давав можливість позивачу у разі належної уважності зупинити транспортний засіб шляхом зниження швидкості, не вдаючись до екстреного гальмування перед світлофором, при цьому доказів наявності перешкод у позивача для здійснення гальмування суду не надано.

Відповідно до п. 2.3.б ПДР України, водій керуючи автомобілем, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі.

Суд вважає, що за умови дотримання ОСОБА_1 вимог п.2.3 б ПДР, якби він був уважним і стежив за дорожньою обстановкою, то не допустив би порушень ПДР України, а тому, враховуючи дорожню обстановку, повинен був вжити заходи для зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу на забороняючий жовтий сигнал світлофора відповідно до ПДР України.

При цьому, суд зауважує, що позивач керував автомобілем в суху і ясну погоду з сухим асфальтним покриттям, а тому, перетинаючи перехрестя на жовтий сигнал світлофора, він не діяв відповідно до п.8.11 ПДР України, оскільки мав можливість зупинити транспортний засіб у місці передбаченому п.8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі.

Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.278, 280, 283 КУпАПта процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року.

Отже, відповідач згідно з вимогами ст.77 КАС України, довів належними доказами, зокрема відеозаписом, правомірність прийнятого ним рішення, тому, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, суд вважає, що інспектор під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи встановлені під час судового розгляду справи факту порушення позивачем ОСОБА_1 вимог 8.7.3ґ ПДР України, суд приходить до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович до інспектора поліції полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Лисенка Богдана Ігоровича про визнання скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Чернова