Справа № 640/6511/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6511/19 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІОЛАН.МАНІ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІОЛАН.МАНІ" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 квітня 2019 року №№, .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року у задоволені позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що особи, які здійснюють операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій. Зауважив, що діяльність з переказу коштів є фінансовою послугою, свідчать на користь того, що надання можливості користувачу ініціювання переказ коштів (у тому числі за допомогою ПТКС) є наданням послуги з переказу коштів, а під час надання послуги з переказу коштів надавачі такої послуги зазвичай (але не обов`язково) отримують за це відповідну комісійну винагороду. Наголосив, що постановою Солом`янського районного суду м.Києва у справі № 760/7359/19 встановлено, що директор ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" Оборіна І.В. 22 лютого 2019 року о 15.20 год., знаходячись за адресою: бул . І. Лепсе, 4 у м. Києві , порушила порядок проведення розрахунків, а саме: проводила операції з приймання готівкових коштів через програмно-технічні комплекси самообслуговування, які належним чином не зареєстровані та не переведені у фіскальний режим роботи. Підкреслив, що необхідність використання РРО не була і не могла бути предметом такої перевірки, позаяк наведене виходить за межі компетенції НБУ. Звернув увагу на те, що позивач був зобов`язаний здійснювати облік готівки в касовій книзі на повну суму її фактичних надходжень (до ПТКС) на підставі прибуткових касових ордерів, чого позивачем на власний розсуд зроблено не було.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що проведена перевірка по суті не є фактичною, оскільки за адресою місця реєстрації позивача ним не здійснюється фактичне провадження діяльності з надання фінансових послуг з переказу грошових коштів та здійснення платежі на користь третіх осіб. Звертає увагу на помилковості висновків суду першої інстанції щодо порушення позивачем приписів п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Підкреслює, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги рішення Солом`янського районного суду м. Києва, оскільки такий доказ є недопустимим та неналежним. Наголошує, що суд першої інстанції не надав оцінку роз`ясненням Національного банку України з питань ведення касових операцій відокремленими підрозділами підприємств. Звертає увагу, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не мав застосовувати приписи ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обгрунтованим, а вимоги позивача безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 05 квітня 2019 року відповідачем, на підставі акта фактичної перевірки № 0413/26/15/14/39299501 від 01 березня 2019 року , прийнято наступні оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- , яким до позивача за порушення п.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та на підставі пп. пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно з п.1 ст17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 1 грн;

- , яким до позивача за порушення п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в України затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 (зі змінами та доповненнями), п.11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 148 від 29 грудня 2017 року та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України і згідно з абзацом 3 ст.1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 3 693 169 658,90 грн.

Як вбачається з акту перевірки та письмового відзиву відповідача, підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, стали наступні обставини.

Підприємство ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" здійснює діяльність сфері переказу коштів у національній валюті в Україні із застосуванням програмно-технічних -комплексів самообслуговування (далі - ПТКС) без використання належним чином зареєстрованих, опломбованих та переведених у фіскальний режим реєстраторів розрахункових операцій, призначених для забезпечення реалізації фіскальних функцій у складі ПТКС.

За період діяльності з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року суб`єкт господарювання використовував у своїй діяльності 234 ПТКС.

Згідно оборотно-сальдових відомостей по рахунку 333 (наданих до перевірки) встановлено, загальний обсяг операцій за надання послуг з переказу коштів по ПТКС в кількості 234 одиниць за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року склав 738 633 931, 78 грн.

Перевіркою встановлено порушення пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: проведення розрахункових операцій з приймання готівки за період з 01 січня 2016 року по 11 грудня 2019 року із застосуванням ПТКС на суму 738 633 931, 78 грн. без використання належним чином зареєстрованих, опломбованих та переведених у фіскальний режим реєстраторів розрахункових операцій.

Також перевіркою встановлено, що відповідно до оборотно-сальдових відомостей по рахунку 333, сума готівкових коштів, які надходили до ПТКС та в подальшому були здані до банку складає 738 633 931, 78 грн. за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року . Проте готівкові кошти, які були інкасовані з ПТКС в період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року в касовій книзі не відображені, прибуткові касові ордери та видаткові касові ордери на вищевказану суму не складалися, та як наслідок зазначену суму коштів не оприбутковано.

На переконанням податкового органу, готівкові кошти у сумі 738 633 931,78 грн у касовій книзі (єдиній) суб`єкта господарювання - не відображені, а отже, підприємством не оприбутковано готівкові кошти у касовій книзі у сумі 738 633 931,78 грн за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року .

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази, довів правомірність своїх рішень, а тому позовні вимоги не належать задоволенню повністю.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України. Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти здійснюють Національний банк України, органи доходів і зборів шляхом проведення перевірок відповідно до закону.

У силу приписів пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

При цьому, Апелянт наголошує, що ГУ ДФС у м. Києві було проведено фактичну перевірку за адресою місця реєстрації позивача, де не здійснюється фактичне провадження діяльності з надання фінансових послуг з переказу грошових коштів та здійснення платежів на користь третіх осіб, що здійснюється за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування - платіжних терміналів, а тому, на думку позивача, така перевірка була проведена з порушенням норм чинного законодавства, що є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатом перевірки.

Однак, Судова колегія вважає вказані доводи передчасними та вважає за необхідне підкреслити, що у постановах Верховного Суду від 30 листопада 2018 року у справі №804/1297/16 та від 12 квітня 2019 року у справі № 805/3873/17-а наголошено, що платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Таким чином, оскільки відповідачем фактично реалізовано його компетенцію на проведення перевірки та оформлення її результатів, судова колегія приходить до висновку про те, що дії щодо проведення фактичної перевірки не є такими, що порушують права ТОВ «Тріолан. Мані» та не можуть бути підставою для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами даної перевірки.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Положення ст. 37 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно статті 3 Закони суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупку (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом, із застосуванням у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Таким чином, особи, які здійснюють операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

При цьому, в розумінні цього Закону розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг).

Місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно- технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (надання послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу (стаття 2 Закону).

ПТКС - у значенні, наведеному в Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" - це пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).

Отже, як було вірно зазначено судом першої інстанції, на суб`єкта господарювання покладається обов`язок застосовувати РРО при здійсненні операції, яка полягає у прийманні від покупця готівкових коштів за місцем реалізації товарів (послуг).

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено що, реєстратори розрахункових операцій не застосовуються при виконанні банківських операцій, крім: операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, якщо такі операції виконуються не в касах уповноважених банків; операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, за винятком програмно-технічних комплексів самообслуговування, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

Реєстратор розрахункових операцій унеможливлює будь-яке спотворення та видалення інформації про суму та кількість проведених розрахунків в готівковій формі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно п. 1 розд. VI Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року фіскальний касовий чек за операціями приймання та переказу готівкових коштів через ПТКС - розрахунковий документ, надрукований ПТКС при проведенні операцій приймання та переказу готівкових коштів.

Відповідно до п. 1 розд. І цього Положення визначено, що цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

В свою чергу, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" врегульовано діяльність з переказу коштів.

За цим Законом переказ коштів умовно можна поділити на три етапи:

- ініціювання переказу (ст. 20-26 Закону);

- виконання переказу (ст. 27, 28 Закону);

- завершення переказу (ст. 30, 31 Закону).

Внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв (до яких згідно з пунктом 1.32-2 статті 1 Закону належать і програмно-технічні комплекси самообслуговування (далі - ПТКС), відповідно до п. 21.1 статті 21 Закону, є одним із шляхів ініціювання переказу коштів (у тому числі за допомогою ПТКС).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів наголошує, що що надання можливості користувачу ініціювання переказ коштів (у тому числі за допомогою ПТКС) є наданням послуги з переказу коштів, а відтак під час надання послуги з переказу коштів надавачі такої послуги зазвичай (але не обов`язково) отримують за це відповідну комісійну винагороду.

Зважаючи на визначення терміну "реєстратор розрахункових операцій", норми п. 3 статті 3, п. 2 статті 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" під час здійснення операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням ПТКС (за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів) мають застосовуватися РРО.

За таких обставин, судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про правомірність висновку контролюючого органу щодо порушення підприємством позивача дотримання порядку здійснення розрахункових операцій. Отримання комісійної винагороди в інший спосіб, як це наведено позивачем, не спростовує викладених в акті висновків.

Крім того, постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/7359/19 на директора ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" ОСОБА_1 накладено стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (85 грн.). У рішенні суду вказано, що ОСОБА_1 22 лютого 2019 року о 15.20 год., знаходячись за адресою: бул. І. Лепсе, 4 у м. Києві , порушила порядок проведення розрахунків, а саме: проводила операції з приймання готівкових коштів через програмно-технічні комплекси самообслуговування, які належним чином не зареєстровані та не переведені у фіскальний режим роботи. Як вбачається зі змісту вказаного рішення Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 свою вину визнала, у вчиненому щиро розкаялася.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначені вище приписи КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необгрунтованість доводів апелянта щодо недопустимості та неналежності вказаного рішення суду як доказу та помилковості зазначених у ньому відомостей.

Щодо посилання позивача на лист Національного банку України від 07 березня 2018 року № 50-0007/13560, в якому зазначено роз`яснення з питань ведення касових операцій відокремленими підрозділами підприємств, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції, у жовтні 2018 року позивач разом з іншими учасниками ринку переказу коштів зверталися до Національного банку України з клопотанням надати роз`яснення застосування Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". При цьому, 07 листопада 2018 року Національний банк України надав відповідь, в якій зазначив, що до повноважень Національного банку України не належить надання роз`яснень та офіційних тлумачень законодавства.

Судова колегія зауважує, що доводи апелянта про те, що в перевіряємий період ПТКС позивача не використовувалися останнім, а були надані в оренду ПАТ «Банк «Траст», спростовуються наявними в матеріалах справи копіями документів, зокрема договором № КТ-1 від 12 грудня 2016 року, актами наданих послуг та платіжними дорученнями, які свідчать про надання ТОВ «Тріолан. Мані» послуг з перерахування коштів ТОВ «Контент Трейдінг».

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 05 квітня 2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 грн.

Крім того, як було встановлено раніше, під час проведення перевірки ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" встановлено факт неоприбуткування отриманих готівкових коштів у касі в сумі 738 633 931,78 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно до Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 3 693 169 658,90 грн.

З матеріалів справи вбачається, у перевіряємий період готівкові кошти, отримані ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" від споживачів із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), були інкасовані працівниками третіх осіб, згідно наступних договорів :

Договір № 18/П на послуги з інкасації від 31 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "АГРАРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК", ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" та Публічним акціонерним товариством "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ";

Договір №1003-66.4 на послуги з інкасації програмно-технічних комплексів самообслуговування від 29 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ" та Публічним акціонерним товариством "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ";

Договір № 1036/66.4 на інкасацію терміналів самообслуговування (автоматів з приймання платежів) від 11 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ";

Договір № 162-ДІ на інкасацію терміналів самообслуговування (автоматів з приймання платежів) від 12 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ";

Довідка від АТ "ПУМБ" на загальну суму інкасованих коштів за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року ;

Договір № 68/П на послуги з інкасації від 31 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Айбокс банк" та ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ"; Довідка від АТ "Айбокс банк" на загальну суму інкасованих коштів за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року;

Договір № 288 на інкасацію терміналів самообслуговування від 27 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ";

Довідка від АТ "Ощадбанк" про загальну суму інкасованих коштів за період з 01 січня 2016 року по 22 лютого 2019 року ;

Договір № 458/і на послуги з інкасації від 04 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "БАНК "ЮНІСОН" та ТОВ "ТРІОЛАН.МАНІ";

Довідка від ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" про загальну суму інкасованих коштів за період з 01 січня 2016 року по 21 лютого 2019 року та не оприбутковані позивачем.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15 квітня 2004 №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 за №40/10320 визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Відповідно до п.2 ч.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 148 від 29 грудня 2017 року відокремлені підрозділи - філії, представництва, відділення, що наділяються частиною майна господарських організацій, здійснюючи щодо цього майна право оперативного використання чи інше речове право, передбачене законодавством України, та інші структурні підрозділи (стаціонарні або пересувні), де реалізуються товари, надаються послуги та здійснюються розрахункові операції.

ПТКС - у значенні, наведеному в Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" - це пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що в розумінні Положення № 148, ПТКС позивача підпадає під визначення відокремленого підрозділу, де надаються послуги та здійснюються розрахункові операції.

За змістом п.18 ч.3 положення № 148, оприбуткування готівки - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі / книзі обліку доходів і витрат / книзі обліку доходів / фіскальному звітному чеку / розрахунковій квитанції.

В той же час, п.11 розділу 2 Положення 148 визначено, що готівка, яка надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Викладене свідчить про те, що позивач був зобов`язаний здійснювати облік готівки в касовій книзі на повну суму її фактичних надходжень (до ПТКС) на підставі прибуткових касових ордерів.

При цьому, статтею 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12 червня 1995 року встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Щодо твердження апелянта про недопустимість застосування вказаного вище Указу Президента України від 12 червня 1995 року до спірних правовідносин у зв`язку із втратою ним чинності 23 червня 2019 року колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України від 08 червня 1995 року Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення.

Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття податкового повідомлення-рішення № від 05 квітня 2019 року Указ Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12 червня 1995 був чинний, а тому підлягав застосуванню судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05 квітня 2019 року , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 3 693 169 658,90 грн.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІОЛАН.МАНІ" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено «16» грудня 2019 року .