Справа № 520/6664/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 520/6664/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

за участю представника позивача - Зогорулько Є.О.

представника відповідача - Іванова І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 15.10.19 року по справі № 520/6664/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати п.3 Наказу "Про підсумки службового розслідування" № 133-АГ від 01.02.2016 року, виданого начальником Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу залишено без руху та надано термін десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме позивачу необхідно було надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з іншими підставами для поновлення строку.

16.07.2019 року позивачем надано до суду заяву про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу задоволено та поновлено йому строк на звернення до суду з вказаною позовною заявою. до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу.

25.09.2019 року Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не врахував, що в результаті отриманих травм позивач переніс стрес, а відповідач не надав йому належної психологічної допомоги.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк для звернення до суду та не надано поважних причин пропуску строку для звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправним та скасувати п.3 Наказу "Про підсумки службового розслідування" № 133-АГ від 01.02.2016 року, виданого начальником Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яким на підставі ч.3 п.13 Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0278/15 від 16 січня 2016 року з солдата за призовом ОСОБА_1 за шкоду заподіяну державі призначено стягнути кошти у розмірі 310328 гривень 45 копійок, не більше двадцяти відсотків від грошового забезпечення.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 було ознайомлено з висновком службового розслідування від 21.01.2016 року, про що свідчить його особистий підпис на звороті висновку про проведення службового розслідування та зазначено позивачем - «з висновком службового розслідування не згоден».

На останній сторінці оскаржуваного наказу від 01.02.2016 року ОСОБА_1 в розділі «ознайомлений» також проставлено особистий підпис.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/4671/17 від 08.08.2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07.11.2017 року, згідно пояснень ОСОБА_1 підтверджено, що він був ознайомлений з результатами службового розслідування та наказом про притягнення до матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду у розмірі 310328,45 грн., які не оскаржував та у період проходження служби відрахування на погашення завданої шкоди проводилися з його місячного грошового забезпечення, суму заподіяної шкоди, яка заявлена позивачем у розмірі 301344,68 грн. не оспорює, однак зазначає, що не має коштів на її відшкодування, навіть з урахування всього належного йому майна.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач дізнався про спірний наказ від 01.02.2016 року про притягнення його до матеріальної відповідальності ще у лютому 2016 року.

Як зазначено вище, з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся лише 04.07.2019 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, апелянтом не надано обґрунтованих доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що при вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Проте дослідивши матеріали справи, колегією суддів не вбачається поважних причин пропуску строку до суду щодо оскарження п.3 Наказу "Про підсумки службового розслідування" № 133-АГ від 01.02.2016 року, виданого начальником Харківського прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Більше того, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів на підтвердження поважності обставин пропущення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, Верховним Судом у постановах від 02.11.2018 року по справі № 810/3539/17, та від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при вирішенні справи суд застосовує верховенство права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду пропущений позивачем без поважних причин, підстави для поновлення цього строку відсутні.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не надано належних і допустимих доказів поважності пропуску цього строку, а судом як першої, так і апеляційної інстанції не знайдено підстав для його поновлення, колегія суддів погоджується з висновком про застосування до адміністративного позову ОСОБА_1 наслідків пропущення цього строку, передбачених ст.123 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 520/6664/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Старосуд
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 16.12.2019 року