Справа № 160/10710/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
1. 31.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС та просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 26.09.2019 року №UА110000/2019/200204/2.
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 31.10.2019 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 01.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України, та надано позивачу строк для усунення недоліків, викладених у цій ухвалі суду.
4. 14.11.2019 року позивачем усунуті недоліки, викладені в ухвалі суду від 01.11.2019 року.
6. Ухвалою суду від 14.11.2019 року також було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 26.09.2019 року №UА110000/2019/200204/2;
- МД №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019 року, з додатками до цієї декларації;
- висновок експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 24.09.2019 року № 1508т19;
- МД №UA100120/2019/209056;
- картку відмови (за наявності) та всі наявні матеріали щодо суті цього спору.
7. 05.12.2019 року до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов, з доказами направлення відзиву позивачу, а також, відповідачем було надано витребувані судом докази по справі.
8. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
9. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
10. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
11. Отже, рішення у цій справі приймається судом 13.12.2019 року, тобто у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
14. Позивач, вважає, що це рішення прийнято відповідачем протиправно, незаконно та з порушенням вимог Митного кодексу України, у зв`язку із чим підлягає визнанню протиправним а скасуванню.
16. Зазначив про те, що ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України передбачений виключний перелік обставин, за яких вказаних у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документів недостатньо для підтвердження митної вартості товарів, а декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати додаткові документи.
17. Проте, в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на те, що виявлені обставини, передбачені МК України, за яких посадова особа митниці мала право вимагати подання додаткових документів із застосуванням ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України.
18. Також зазначив про те, що оплата за товар здійснена готівкою продавцю, що підтверджується квитанцією про отримання грошових коштів («Quittung») від 03.09.2019 року № 1591, яка містить відомості щодо марки автомобіля та номеру його кузова, а також ціни.
19. Однак, в оскаржуваному рішенні від 26.09.2019 року, відповідач цитує положення Митного кодексу України про платіжні/бухгалтерські/банківські документи, хоча, на думку позивача, відповідачу відомо про те, що не можуть існувати банківські документи за умови оплати готівкою.
20. Також, вказав про те, що отримані від продавця інвойс та квитанція були в незмінному вигляді надані відповідачу, їх автентичність може бути перевірена відповідачем шляхом направлення запиту до митних органів Німеччини, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України.
21. Крім того, позивач зазначив, що відповідачу також була надана копія митної декларації країни відправлення, в якій в графах 22 та 46 міститься інформація про ціну автомобіля в розмірі 5400 євро, проте, на думку позивача, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення безпідставно не було взято до уваги відомості із митної декларації країни відправлення без жодних пояснень.
23. Крім того, зазначив про те, що п. 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що письмове рішення про коригування митної вартості має, серед іншого, містити обґрунтування числового значення митної вартості, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
24. Аналогічна вимога міститься у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, відповідно до яких обов`язково зазначається номер та дата митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, проте, оскаржуване рішення не містить такого обґрунтування, а містить інформацію про те, що відповідач взяв за основу митну вартість з іншої митної декларації № UA100120/2019/209056. При цьому, який товар оформлений за митною декларацією №UA100120/2019/209056 та, на яких комерційних умовах (країна відправлення, ціна, транспортні витрати, пробіг, потужність двигуна, технічний стан), в оскаржуваному рішенні не вказано, що не дозволяє переконатись в правомірності коригування митної вартості.
25. Окрім того, вважає, що зазначення в рішенні про коригування митної вартості лише дати та номерів митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості імпортованих товарів, не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
27. В обґрунтування своєї позиції зазначив про те, що 26.09.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу легкового автомобіля марки «Citroen», модель С4 Picasso 1.6 HDі: номер кузова № НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів -1560 см3, потужність 68 кВт, екологічна норма - Євро - 5, дата виготовлення 27.05.2015 року, колір сірий шляхом подання електронної митної декларації №UА110150/2019/240475.
28. Митна вартість товару - автомобілю заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, а саме: 5 400 евро/шт. Транспортні витрати 100 євро.
30. Також, згідно положень п.1 ст. 53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, проте, позивачем жодного документа, що підтверджують вартість транспортування до митного оформлення надано не було, що унеможливлює перевірку заявленого декларантом числового значення вартості відповідно до вимог ст.54 МК України.
31 Також, зазначили про те, що за результатами здійснення митного контролю з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог п.2-3 ст. 53 МК України, протягом 10 календарних днів додатково необхідно надати (за наявності): договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи.
32. Згідно п.6 ст.53 МК України, декларант за власним бажанням може надати інші додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
33. Строк надання додаткових документів 10 днів, відповідно до п.3 ст.53 МК України.
34. Крім того, митницею не обмежується право декларанта щодо можливості підтвердження заявленого рівня митної вартості протягом визначеного п.3 ст.53 МКУ терміну.
35. Відповідач вказав про те, що було проведено консультацію.
36. У складі електронного повідомлення листом від 26.09.2019 року № б/н декларантом надіслано повідомлення про неможливість надання додаткових документів.
37. Таким чином, враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), на думку відповідача, неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МК України, п.2. ст.58 МК України.
38. Вказали про те, що митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД від 05.09.2019 року № UA100120/2019/209056 та розраховується на рівні 7451,00 Євро/од.
39. Таким чином, у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 26.09.2019 року №UA110000/2019/200204/2.
41. Відповідач вказав про те, що декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 26.09.2019 №UА110150/2019/240688.
42. Проте, станом на теперішній час, від позивача до митниці додаткові документи в порядку ст. 55 МК України не надходили. Термін дії гарантійних зобов`язань спливає 25.12.2019 року.
43. Вважають, що посадові особи митниці при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
44. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 26.09.2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу легкового автомобіля марки «Citroen», модель С4 Picasso 1.6 HDі: номер кузова № НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів -1560 см3, потужність 68 кВт, екологічна норма - Євро - 5, дата виготовлення 27.05.2015 року, колір сірий шляхом подання електронної митної декларації №UА110150/2019/240475.
45. Митна вартість товару - автомобілю заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, а саме: 5 400 евро/шт. Транспортні витрати 100 євро.
46. Для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення ОСОБА_1 , разом із митною декларацією було надано такі документи:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №489790613 від 25.06.2015 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 25.09.2019 року;
- висновок про вартісні характеристики товару №1508т19 від 24.09.2019 року;
- договір про надання послуг митного брокера №0517т від 18.03.2019 року;
- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_2 від 20.03.2007 року;
- ННО533675 від 12.03.2019 року;
- декларацію №UA110150/2019/240473 від 26.09.2019 року;
- квитанція № 1591 від 03.09.2019 року;
- сервісна книжка від 08.07.2015 року;
- сертифікат виробника від 16.06.2015 року;
- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №44565061 від 20.09.2019 року;
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009.151454-19 від 24.09.2019 року;
- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FG788684 від 03.07.2017 року;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110150/2019/240475 від 26.09.2019 року.
47. У ході проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки даних у документах та відомостей, наданих до митного контролю, відповідачем було встановлено, про те, що позивачем не було надано до митного оформлення необхідних документів, передбачених положеннями МК України, для підтвердження вартості транспортування транспортного засобу, що унеможливило підтвердження заявленої декларантом числового значення вартості товару відповідно до положень ст. 54 МК України.
48. Так, під час проведення митного контролю, між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр.33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.
49. За результатами здійснення митного контролю з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, у відповідності вимог п.2-3 ст. 53 МК України, позивачу було запропоновано, протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) такі документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- транспортні (перевізні) документи.
50. Проте, у складі електронного повідомлення листом від 26.09.2019 № б/н декларантом було надіслано повідомлення про неможливість надання додаткових документів до митного оформлення.
52. Згідно матеріалів справи, митна вартість товару було скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД від 05.09.2019 № UА100120/2019 /209056 та розраховується на рівні 7451,00 Євро/од.
53. Це рішення відповідач обґрунтовує тим, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МК України, п.2. ст.58 МК України.
56. Так, погодившись із вищевказаним рішенням Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 26.09.2019 року № UA110000/2019/200204/2 позивач звернувся до суду із цим позовом з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ
57. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).
58. Згідно зі статтею 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
59. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних, для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частина 3 статті 318 Митного кодексу України).
60. Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 Митного кодексу України).
61. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина 1 статті 257 МК України).
62. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).
63. За вимогами частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
64. Відповідно до частини 3 вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
65. При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
66. Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
67. Відповідно до частини 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
68. Згідно з частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
69. Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
70. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (пункт 1 частини 5 статті 54 Митного кодексу України).
71. Згідно з частиною 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
72. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
73. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
74. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).
75. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина 5 статті 57 Митного кодексу України).
76. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
77. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи (частина 7 статті 57 Митного кодексу України).
78. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частина 8 статті 57 Митного кодексу України).
79. У відповідності до статті 254 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснені митного контролю та митного оформлення товарів подаються митному органу українською мовою.
80. Відповідно до вимог статті 335 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа надають органу доходів і зборів транспортні (перевізні) документи.
81. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
82. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
83. Згідно з частиною 3 цієї статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
84. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що разом із митною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано відповідачу такі документи:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №489790613 від 25.06.2015 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 25.09.2019 року;
- висновок про вартісні характеристики товару №1508т19 від 24.09.2019 року;
- договір про надання послуг митного брокера №0517т від 18.03.2019 року;
- паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_2 від 20.03.2007 року;
- ННО533675 від 12.03.2019 року;
- декларацію №UA110150/2019/240473 від 26.09.2019 року;
- квитанція № 1591 від 03.09.2019 року;
- сервісна книжка від 08.07.2015 року;
- сертифікат виробника від 16.06.2015 року;
- касовий ордер, що підтверджує сплату митних та інших платежів №44565061 від 20.09.2019 року;
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009.151454-19 від 24.09.2019 року;
- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FG788684 від 03.07.2017 року;
- митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №UA110150.2019.240475 від 26.09.2019 року.
85. Подані декларантом для митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.
86. Інших доказів на спростування вищенаведеного відповідачем до суду надано не було.
87. Як встановлено судом, посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було здійснено контроль наявності підтверджуючих документах на обґрунтування заявленої митної вартості заявленого до розмитнення в декларації №UA110150/2019/240475 автомобіля «Citroen C4 Picasso», 2015 р.в., кузов № НОМЕР_1 , придбаного позивачем у Німеччині.
88. За результатами такого контролю відповідачем зазначено, що позивачем до митного оформлення заявленого товару не було надано необхідних документів, передбачених положеннями МК України, для підтвердження вартості транспортування транспортного засобу, що унеможливило підтвердження заявленої декларантом числового значення вартості товару відповідно до положень ст. 54 МК України.
89. Також, згідно матеріалів справи, відповідачем повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.
90. 26.09.2019 року позивач повідомив відповідача, листом б/н про неможливість подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.
91. Отже, згідно матеріалів справи додаткових документів позивачем у період консультацій з декларантом до Митниці подано не було.
92. Згідно поданих позивачем документів до митного органу, з урахуванням додатково поданих документів, оплата товару підтверджена вищевказаними документами, де ціна товару склала - 5400 євро, транспортні витрати на паливо - 100 євро.
93. Судом встановлено, та не спростовано відповідачем, що подані декларантом для митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.
94. Інших доказів матеріали справи не місять.
96. Згідно рішення №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019 року про коригування митної вартості товарів, митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України та ґрунтується на відомостях інформаційних ресурсів митних органів за ЕМД від 05.09.2019 № UА100120/2019 /209056 та розраховується на рівні 7451,00 Євро/од.
97. Судом встановлено, що це рішення обґрунтоване тим, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до п. 6 ст. 54 МК України, п.2. ст.58 МК України.
98. Отже, у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості від 26.09.2019 року №UA110000/2019/200204/2, про коригування митної вартості товару за ціною товару на рівні 7451,00 Євро/од. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2- ґ - резервний.
100. Проте, суд не погоджується із цим рішенням контролюючого органу з огляду на таке.
101. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
102. Положення ч.9 ст. 58 МК України передбачають, що перелік витрат (складових митної вартості товарів), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
103. Зокрема, до таких складових митної вартості належать витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також на страхування цих товарів.
106. Отже, згідно матеріалів справи, оплата товару підтверджена вищевказаними документами, де ціна товару склала - 5400 євро, транспортні витрати на паливо - 100 євро.
107. Подані декларантом для митного оформлення документи за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.
108. Інших доказів матеріали справи не містять.
109. Щодо неподання декларантом інших документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, слід зазначити про те, що у спірних відносинах не мало місце укладення зовнішньоекономічного контракту (договору) з придбання товару, в тому числі письмово договору купівлі-продажу, а також його переміщення до митного кордону України за допомогою перевізника, товар доставлявся позивачем.
110. Згідно матеріалів справи, у митного органу були наявні достатніми відомості щодо ціни імпортованого товару для перевірки вірності заявленої митної вартості товару та розрахунку митної вартості товару за основним методом - ціною договору.
111. Враховуючи, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу, підстав для застосування другорядного методу для визнання митної вартості транспортного засобу у відповідача не було.
112. Крім того, відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач, приймаючи рішення, не застосовував інформацію з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ПІК ЄАІС).
113. Разом з тим, застосувавши у спірних правовідносинах резервний метод визначення митної вартості (ст. 64 МК України), відповідач в обов`язковому порядку мав використати інформацію з ПІК ЄАІС , оскільки це прямо передбачено Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Мінфіну України від 24.05.2012 року №598 (надалі Правила №598).
114. Проте, дослідивши матеріли справи, відповідачем вказані положення дотримані не були.
115. Інших доводів на спростування вищенаведеного відповідачем наведено не було.
116. Також, слід зазначити, що суд оцінює критично дані інформаційних ресурсів митних органів, на яких ґрунтується оскаржуване рішення відповідача від 26.09.2019 року, а саме на ЕМД від 05.09.2019 року № UA100120/2019/209056, оскільки, крім усіх параметрів автомобіля, як то: марка, модель, номер кузова, тип двигуна, об`єм циліндрів, потужність, дата виготовлення, відповідачем не надано доказів урахування недоліків у автомобілі та відповідно фактичний фізичний стан автомобіля (пробіг, пошкодження, проведення відновлювального ремонту, наслідки експлуатації тощо).
117. Вищевикладені обставини свідчать, що враховувати отримані відповідачем дані, як значення ринкової вартості транспортного засобу, без урахування вищенаведених обставин є таким, що вчинено з порушенням норм Митного кодексу України.
118. Так, слід зазначити про те, що позивачем до суду було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 24.09.19 року № 1508т19, здійснений експертом ОСОБА_3 на замовлення позивача, згідно якого, судом встановлено, що експерт під час здійснення експертного дослідження, дійшов такого висновку: «ринкова вартість легкового автомобіля Citroen С4 Picasso 1.6 HDі, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України, на дату оцінки становить 143063,31 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на 24.09.2019 року відповідно становить: 5353,48 EUR».
119. Отже, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 24.09.2019 року № 1508т19, вартість автомобіля визначена експертом на рівні 5353,48 Євро.
121. Однак, згідно матеріалів справи, вищевказані висновки експертного дослідження, під час прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем прийняті до уваги не були.
122. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості товару від 26.09.2019 року №UA110000/2019/200204/2, було прийнято без урахування усіх обставин справи.
123. Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості транспортного засобу є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі даних інформаційних ресурсів митних органів є неналежними.
124. Інших доказів відповідачем до суду надано не було.
125. Документів, які б підтверджували визначену відповідачем за резервним методом вартість товару, митним органом до суду надано не було.
126. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем до суду документи містять необхідні відомості про вартість транспортування оціночного товару.
127. Таким чином, висновки контролюючого органу, щодо не підтвердження товариством витрат на транспортування спростоване вищезазначеним та відповідно є недоведеними.
128. Згідно матеріалів справи, у митного органу були наявні достатніми відомості щодо ціни імпортованого товару для перевірки вірності заявленої митної вартості товару та розрахунку митної вартості товару за основним методом - ціною договору.
129. Інших доказів, що спростовують вищезазначене відповідачем надано не було.
130. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, приймаючи оскаржуване рішення відповідач дійшов передчасного висновку про коригування митної вартості товарів та відповідно прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
132. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
133. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
134. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
138. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
139. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
140. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
141. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019 року.
143. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.
144. Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
145. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 гривень.
146. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
147. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019 року - задовольнити.
148. Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС №UA110000/2019/200204/2 від 26.09.2019 року про коригування митної вартості товарів.
150. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 гривень.
151. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_4 ).
153. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
154. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
155. Повний текст рішення складено 13.12.2019 року.
Суддя В.В Ільков