Справа № 120/3712/19-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

18 грудня 2019 р. Справа № 120/3712/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сидорова Петра Віталійовича до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сидоров Петро Віталійович з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що 25.01.2019 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно із ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на 5 років. Однак, рішенням Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці №11 від 25.04.2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Ухвалою від 18.11.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

05.12.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Документами, які підтверджують факт перебування осіб на території зони відчуження можуть слугувати довідки з місця роботи із зазначенням населених пунктів чи зон небезпеки та днів виїзду до зони відчуження, довідки про нараховану за період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС заробітну плату за основним місцем роботи із зазначенням показників кратності оплати праці, відомості (особові рахунки) на виплату заробітної плати, посвідчення про відрядження в зону відчуження, табелі обліку робочого часу в зоні відчуження, маршрутні листи з відміткою про в`їзд в населені пункти зони відчуження.

Позивач подав довідки №90 від 03.10.2012 року та №270 від 28.12.1992 року видані ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556" про те, що він був відряджений у ДСУ 39 на роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У довідках зазначено, що ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату в 2-х кратному розмірі.

Однак, у ході зустрічної перевірки первинних документів ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556" не встановлено нарахування заробітної плати за період роботи в зоні ЧАЕС. В акті також зазначено, що в списках працівників Вінницького АТП 10556, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач зазначений №36, але наказ про відрядження на день перевірки відсутній, також відсутнє посвідчення про відрядження.

З огляду на те, що відсутні достовірні документи про періоди роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, рішенням №11 від 25.04.2019 року пенсійний орган відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року допущено заміну відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

25.01.2019 року позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці від 25.04.2019 року №11 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в зв`язку з відсутністю достовірних документів про період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач через свого представника звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Статтею 10 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості.

Згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку особам:

- які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а із липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році на 5 років.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1, при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону № 796-XII, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм свідчить, що для виникнення в особи права на призначення пенсії із зменшенням на 5 років пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", така особа повинна довести факт своєї роботи у зоні відчуження (у період у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем було подано разом із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку наступні документи:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 05.11.1990 року;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії від 05.03.1993 року;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії від 28.02.2012 року;

- посвідчення особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії від 21.04.2004 року;

- посвідчення про призначення пенсії від 28.12.2004 року з терміном дії до 30.04.2007 року /а.с. 7/;

- архівна довідка від 28.12.1992 року №270, виданої ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 19556" /а.с. 9/;

- довідка ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556" №10 від 29.01.2019 року про заробітну плату ОСОБА_1 , яка враховується для обчислення пенсії /а.с. 15/;

- експертний висновок про захворювання пов`язане з роботами пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 07 червня 2002 року №7855 /а.с. 8/.

Крім того, у матеріалах справи міститься довідка ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556" /а.с. 18/ яка підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556" водієм автомобіля з 17.07.1984 року.

Із даної довідки також вбачається, що Вінницьке автотранспортне підприємство перейменовувалось з 01.05.1978 року у Вінницьке автотранспортне підприємство 10178 відповідно до наказу №261 від 15.05.1978 року, з 15.04.1986 року у Вінницьке автотранспортне підприємство 10556 відповідно до наказу №91 від 29.04.1986 року Мінавтотранс УССР, з 30.01.1996 року згідно наказу №10 від 30.01.1996 року у ВАТ АТП 10556, в подальшому перейменовано в ПрАТ АТП 10556 згідно наказу №12 від 10.04.2010 року та відповідно до наказу №72к від 08.12.2011 перейменовано в ТОВ "Вінницьке АТП 10556".

Даний факт підтверджується і копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 /а.с. 12/, що міститься у матеріалах справи.

Так, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі зменшенням пенсійного віку на 5 років у зв`язку з відсутністю достовірних документів про період роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

В спростування такої позиції суд зазначає, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ "Вінницьке АТП 10556" водієм автомобіля, був відряджений з 09.01.1987 року по 20.01.1987 рік в розпорядження ДСУ - 39, працюючого на роботах по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, а саме перевозились вантажі на будівництво автомобільної дороги Зелений Мис - Чорнобиль.

За час роботи з 09.01.1987 року по 20.01.1987 року (12 днів) позивачу була виплачена заробітна плата в двухкратному розмірі згідно дерективи №351 від 02.02.1987 року в сумі 205 крб 02 коп.

Дані обставини підтверджуються довідками №90 від 03.10.2012 ТОВ "Вінницьке автотранспортне підприємство 10556, довідкою Вінницького автотранспортного підприємства 10556 №270 від 28.12.1992 року.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в період з з 09.01.1988 року по 20.01.1987 рік працював у зоні відчуження та брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно із ч. 3 ст. 65 Закону N 796-XII слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи у зоні відчуження, евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 27.02.2018 № 344/9789/17, від 28.03.2018 № 333/2072/17 (2а/333/122/17) та від 08.05.2018 № 708/1022/17.

Таким чином, суд вважає, що позивачем разом із заявою відповідачу було подано достатньо та в належній формі документи для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до пункту 1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Враховуючи, що із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 25.01.2019 року, а тому, саме з цієї дати його права підлягають відновленню, шляхом зобов`язання відповідача призначити з 25.01.2019 року пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 5 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат по сплаті судового збору у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його справляння.

Крім того, представником позивача заявлена вимога про відшкодування 5000 грн. витрат на понесену правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у цій частині, суд керується наступним.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постанові Верховного суду по справі №810/3806/19 від 17 вересня 2019 року.

В даному ж випадку, для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. представником позивача подано до суду договір про надання правової допомоги від 12.11.2019, рахунок на сплату витрат за надання правової допомоги від 12.11.2019 року та попередній розрахунок суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат за надання правової допомоги від 15.11.2019 року.

Разом із тим, до матеріалів справи представником позивача не долучено жодних документів, які б свідчили про оплату ОСОБА_1 гонорару за послуги адвоката.

Крім того, жодних клопотань про те, що такі докази будуть подані після вирішення справи, в строк, визначений положеннями ст. 143 КАС України, представником позивача також не подано.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження фактичної оплати ОСОБА_1 гонорару адвокату, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодуванню позивачу відповідних витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку встановленого для державних пенсій на 5 років, на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 25.01.2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС із зменшенням пенсійного віку встановленого для державних пенсій на 5 років, на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Повний текст судового рішення складено 18.12.2019 р.

Суддя Свентух Віталій Михайлович