Справа № 420/810/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/810/19
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Биховець А.В.,

за участю представників апелянтів - ГУ ДКСУ в Одеській області - Олійник А.М.,

ДФС України - Бутрик А.О.,

представника позивача - Шульга Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СПМК-17" до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 лютого 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "СМПК - 17" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість в сумі 22 606 153, 15 грн., у тому числі: за грудень 2014 року - 1 516 403,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 1 420 175,80 грн. пені; за лютий 2015 року - 8 273 202,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 7 748 205,00 пені; за квітень 2015 року - 1 971 200,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 1 676 967, 35 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "СПМК-17" зазначило, що має право на відшкодування ПДВ, яке підтверджено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року по справі №815/6950/15. Однак, ГУ ДФС в Одеській області повідомило про невключення до Тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування з ПДВ з посиланням виключно на відсутність технічної можливості здійснення процедур відшкодування сум ПДВ.

ГУ ДКСУ в Одеській області заперечувало проти позову, зазначаючи, що ним не порушено прав та інтересів позивача. Крім того, відповідач вважає, що для вирішення питання порушеного у позовній заяві ТОВ "СПМК-17" мав би звернутись до суду з заявою про зміну чи встановлення способу порядку виконання рішення в межах справи №815/6950/15.

ГУ ДФС в Одеській області заперечувало проти позову, зазначаючи, що ним на адресу ДФС України 03.01.2019 надіслано лист № 40/8/15-32-12-02-06 з інформацією щодо включення до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ заявлені ТОВ "СПМК-17" згідно податкових декларації в ПДВ за лютий та квітень 2015 року. Разом з тим, Кабінетом Міністрів України схвалено проект Закону "Про внесення змін до підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування", який врегулює порядок виконання зобов`язань Державного бюджету України щодо відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, поданими до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані, та хронологію відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі. Зазначений проект знаходиться на розгляді у Верховній Раді України. Тому відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум бюджетного відшкодування ПДВ за відсутності законодавчих змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року адміністративний позов ТОВ "СПМК - 17" задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «СПМК-17» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість в сумі 22 606 153,15 грн., у тому числі: за грудень 2014 року - 1 516 403,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 1 420 175,80 грн. пені; за лютий 2015 року - 8 273 202,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 7 748 205,00 пені; за квітень 2015 року - 1 971 200,00 грн. основної суми бюджетного відшкодування ПДВ та 1 676 967,35 грн. пені.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ГУ ДКСУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що жодним нормативно - правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структури такого реєстру. Кабінетом Міністрів України схвалено зміни до ПК України, які регулюють порядок відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, поданими до 01 лютого 2016 року та за якими суми ПДВ станом на 01 січня 2017 року не відшкодовані. Проект Закону України "Про внесення змін до підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування" знаходиться на розгляді у Верховній Раді України, а тому на даний час відсутні законодавчі підстави та технічні можливості для відшкодування позивачу ПДВ за 2015 рік. Крім того, враховуючи, що суми податку не відшкодовані, відсутні підстави для стягнення пені на користь позивача. Апелянт також зазначив, що є окремою юридичною особою, самостійно несе відповідальність за своїми зобов`язаннями, в повному обсязі виконує свої завдання та функції і ніяких прав та законних інтересів позивача не порушувало.

Державна фіскальна служба України також не погодилась із прийнятим рішенням та подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції не враховані доводи податкового органу про відсутність законодавчого врегулювання порядку відшкодування сум ПДВ за заявами, поданими до 01.02.2016 та по яким станом на 01.01.2017 суми ПДВ не були відшкодовані. Відтак, за відсутності врегульованого питання про хронологію відшкодування узгоджених сум ПДВ, на підставі заяв зареєстрованих у Тимчасовому реєстрі, здійснення контролюючим органом відповідних заходів щодо отримання заявлених сум на розрахунковий рахунок підприємства буде порушувати вимоги податкового законодавства. На підставі викладеного зазначений апелянт також просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у позові у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.03.2015 ТОВ "СПМК-17" подало до ДПІ в Малиновському районі м.Одеси в електронному вигляді за лютий 2015 року податкову декларацію з ПДВ з додатками: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1), розрахунок залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015 року (Д2), розрахунок бюджетного відшкодування (Д3), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахування до бюджету (Д4) у сумі 8 326 615,00 грн та розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

В період з 25.03.2015 року по 07.04.2015 року ДПІ на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "СПМК-17" з питань правомірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних звітних податкових періодів (р.23.2) за грудень 2014 року, та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (р.23.2, р.30) за лютий 2015 року, за результатами якої 22.04.2015 складений акт №6/15-510/01353551.

Згідно висновків акту перевірки, перевіряючими встановлені наступні порушення:

- абзацу б) п.200.4 ст.200 ПК України, у зв`язку з чим ТОВ відмовлено у сумі залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за лютий 2015 року (р.30) у розмірі 596 600.00 грн.;

-п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, у зв`язку з чим ТОВ завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року (р.23.2) на 5,00 грн.;

-п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, у зв`язку з чим ТВВ завищено суму залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.30) на 53 413,00 грн.

Актом перевірки підтверджена сума ПДВ - 9 789 605,00 грн, що підлягає бюджетному відшкодуванню:

- 1 516 403,00 грн. - згідно таблиці 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01.02.2015 року» додатку №2 (Д2) до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року;

- 8 273 202,00 грн. - згідно додатку 3 (Д3) Розрахунок суми бюджетного відшкодування до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року.

20.05.2015 року ТОВ "СПМК-17" подано до ДПІ в Малиновському районі м.Одеси в електронному вигляді за звітний (податковий) період квітень 2015 року податкову декларацію з ПДВ та додатки до неї: розрахунок коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1), розрахунок бюджетного відшкодування (Д3), заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахування до бюджету (Д4) у сумі 1 971 200,00 грн. та розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

Податковим органом під час проведеної відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України камеральної перевірки даних, заявлених позивачем у податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року, порушень не виявлено та документальна перевірка не призначалася. Встановлено, що платник податку відповідає критеріям, встановленим для автоматичного бюджетного відшкодування.

Обставини належності у позивача права на бюджетне відшкодування сум ПДВ в загальному розмірі 11 760 805 грн, у тому числі: за грудень 2014 року - 1 516 403 грн, за лютий 2015 року - 8 273 202 грн, за квітень 2015 року - 1 971 200 грн підтверджені також постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 у справі №815/6950/15, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративним суду від 24 лютого 2016 року, якою визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, яка полягала у неподанні до органу Державного казначейства висновків із зазначенням сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню ТОВ «СПМК-17» за грудень 2014 року, лютий 2015 року, квітень 2015 року. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області надати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновки щодо сум бюджетного відшкодування ПДВ, належних ТОВ «СПМК-17» (т.1 а.с.45-58).

В силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС України наведені обставини звільнені від подальшого доказування.

16.03.2016 року позивачу видано виконавчий лист у справі №815/6950/15 (т.1 а.с.59-60).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2019 року по справі №815/6950/15 замінено боржника у виконавчому листі по справі №815/6950/15 з Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на Комінтернівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області (т. 1 а.с. 62-64).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.06.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП№51449780 із виконання виконавчого листа №815/6950/15 від 16.03.2016 року.

12.08.2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області виконавче провадження ВП№51449780 було закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме через повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону (т.1 а.с.65).

Із змісту зазначеної постанови вбачається про неодноразове накладання штрафів на Комінтернівську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області за невиконання рішення суду по справі №815/6950/15.

08.08.2016 року ТОВ "СПМК-17" звернувся до прокуратури Одеської області із заявою про вчинення посадовими особами Комінтернівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України, а саме допущення бездіяльності та невиконання у справі №815/6950/15 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили (т.1 а.с.66-69).

21.09.2016 року прокуратурою Одеської області внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального Кодексу України (т. 1 а.с. 70).

24.02.2017 року Комінтернівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області разом із супровідним листом №792/9/15-17-07-01-17 подано до ГУ ДКСУ в Одеській області реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість від 24.02.2017 року №2 та висновок про суми відшкодування ПДВ від 24.02.2017 року №44-07.

Листом від 07.03.2017 року №06-08/314-1203 ГУ ДКСУ в Одеській області повернуло податковому органу висновок про суми бюджетного відшкодування ПДВ від 24.02.2017 року, через ненадання до казначейства Узагальненої інформації щодо сум бюджетного відшкодування ПДВ про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «СПМК-17». ГУ ДКСУ в Одеській області зазначено про порушення п.5 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, який затверджений наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 03.02.2011 року №68/23. Крім того зазначено, що висновок було подано не за призначенням, зокрема повідомлено, що повноваження щодо здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість з рахунку № 0270 покладено на управління Державної казначейської служби України у Лиманському районі Одеської області (т. 1 а.с. 128-129).

28.02.2017 року та 01.03.2017 року позивач самостійно звертався із заявами до податкових органів, в яких просив, зокрема, ГУ ДФС в Одеській області забезпечити подання у складі реєстру висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ, що подаються до Державної фіскальної служби України та інформації про висновок про суми відшкодування ПДВ від 24.02.2017 року №44-07, який був складений Комінтернівською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Одеській області, а ДФС України - включити до узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про висновок щодо суми відшкодування ПДВ, належної ТОВ «СПМК-17», та подати її до Державної казначейської служби України (т.1 а.с.72-73, 74-75).

Листом від 29.03.2018 року №2671/10/15-32-12-03-10 ГУ ДФС в Одеській області у відповідь на запит позивача повідомило, що листом від 17.03.2017 року №1117/8/15-32-12-03-10 ним було направлено до ДФС України узагальнені матеріали до «Інформації про можливі обсяги відшкодування ПДВ коштами суб`єктам господарювання, які мають право на бюджетне відшкодування, за податковими деклараціями наданими в умовах дії Податкового кодексу України» та по підприємству позивача було включено суми відшкодування податку на додану вартість в загальному розмірі 11 707 703,28 грн (т. 1 а.с. 76).

Листом ДФС України від 26.01.2018 року позивача повідомлено, що за ним обліковується залишок невідшкодованої суми додатку на додану вартість. Зазначений залишок сформовано по деклараціях за звітні податкові періоди лютий та квітень 2015 року. При цьому починаючи з 01 квітня 2017 року було змінено порядок відшкодування податку на додану вартість. По сумам ПДВ, заявленим до бюджетного відшкодування до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податок на додану вартість не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України, формується Тимчасовий реєстр. Отже, зазначений залишок невідшкодованої суми ПДВ підлягає відшкодуванню в порядку, визначеному пунктом 56 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Кабінет Міністрів України схвалив зміни до Податкового кодексу України, які врегульовують порядок відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, поданими до 1 лютого 2016 року, та по яким суми ПДВ станом на 1 січня 2017 року не були відшкодовані. Весь обсяг невідшкодованого ПДВ буде вноситися з урахуванням узгодження до Тимчасового реєстру, формуватися та повертатися платникам у хронологічному порядку надходження заяв (т. 1 а.с. 77-78).

09.01.2019 року ТОВ «СПМК-17» повторно звернулось до Головного управління ДФС в Одеській області із заявою, в якій просило повідомити, на якому етапі знаходиться процес відшкодування сум податку на додану вартість по деклараціях за звітні податкові періоди 2015 року (т. 1 а.с. 79-80).

24.01.2019 року Головне управління ДФС в Одеській області повідомило позивача про відсутність технічних можливостей здійснення процедур відшкодування сум бюджетних залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягатимуть включенню до Тимчасового реєстру заяв за умови законодавчих змін (т. 1 а.с. 81-82).

Станом на дату подання позовної заяви суму бюджетного відшкодування ПДВ, визначену постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року №815/6950/15, позивачу не відшкодовано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через ГУ ДКС України в Одеській області на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, після отримання заяви позивача про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, за грудень 2014 року та лютий 2015 року, ДПІ у Малиновському районі проведено документальну позапланову виїзну перевірки позивача, за результатами якої відповідачем визначено від`ємне значення ПДВ, яке підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 9 789 605 грн (1 516 403+8 273 202) (т.1. а.с.44).

Крім того, в декларації за квітень 2015 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму у розмірі 1 971 200 грн, вірність якого підтверджена актом камеральної перевірки, що також встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6950/15 від 28 грудня 2015 року.

Всього сума ПДВ, що підлягає бюджетного відшкодуванню станом на травень 2015 року складає 11 760 805 грн. Статус узгодженої суми вона набула після завершення перевірок.

В порушення вимог пунктів 12 і 13 ст.200 ПК України контролюючим органом не був виконаний обов`язок щодо складання висновку із зазначенням сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню, з подальшим його направленням органу, що здійснює казначейське обслуговування, що стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду (справа № 815/6950/15), про що зазначалось раніше.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) та строки проведення розрахунків до 01 січня 2017 року визначався положеннями статті 200 Податкового кодексу України, якою встановлювались: порядок дій контролюючого органу після отримання заяви платника податку про повернення суми бюджетного відшкодування; процедура узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу та процедура оформлення висновку, який подається органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Після набрання 01 січня 2017 року чинності змін до Податкового кодексу України змінено механізм бюджетного відшкодування, зокрема пунктом 200.7 статті 200 цього кодексу встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Підпунктом 200.7.2 цієї статті передбачено, що заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Тобто з 01 січня 2017 року змінено порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 135 Закону України від 21.12.2016 № 1797 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" передбачено, що до 1 лютого 2017 року ДФС формує в хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету (пункт 56 розділу XX Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №189 "Деякі питання бюджетного відшкодування податку на додану вартість" установлено, що відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих до 1 лютого 2016 р., за якими станом на 1 січня 2017 р. суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Місячний обсяг такого бюджетного відшкодування не може перевищувати 2,8 відсотка загальної суми бюджетного відшкодування з державного бюджету за попередній календарний місяць за Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Внесення даних та ведення Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється у порядку, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України та постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 р. № 26 "Про затвердження Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість".

Відтак, з огляду на приписи статті 200 Податкового кодексу України та Порядку ведення Реєстру № 26, внесення заяви платника податку до вищевказаних Реєстрів має наслідком автоматичну виплату органами казначейства зазначеної у заяві платника податку суми з Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року, лютий 2015 року позивач звернувся до контролюючого органу ще в березні 2015 року, із заявою про відшкодування ПДВ за квітень 2015 року - у травні 2015 року.

На виконання постанови суду по справі № 815/6950/15, неодноразових звернень позивача до органів ДФС, порушення кримінального провадження №0000779 щодо посадових осіб ДФС, демонстрації під будівлею ГУ ДФС в Одеській області, Комінтернівська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області направила до ГУ ДКСУ в Одеській області лист № 792/9/15-17-07-01-17 від 24.02.2017 року з реєстром висновків про суми відшкодування ПДВ № 2 та висновок про суми відшкодування ПДВ від 24.02.2017 року.

Листом від 26.01.2018 року ДФС України повідомила позивача, що за ним дійсно обліковується залишок невідшкодованої суми ПДВ, однак починаючи з 01.04.2017 року змінено порядок відшкодування податку на додану вартість. Весь обсяг невідшкодованого ПДВ буде вноситися з урахуванням узгодження до Тимчасового реєстру, формуватися та повертатися платникам у хронологічному порядку.

Натомість, вже у 2019 року, ГУ ДФС в Одеській області повідомила позивача, що на сьогодні відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду даної справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Проте, судова колегія вважає, що припинення роботи Тимчасового реєстру не свідчить про відсутність обов`язку податкового органу вживати заходи щодо повернення позивачу узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта - ДФС України про відсутність в нього законодавчого встановленого обов`язку на даний час відшкодовувати ТОВ "СПМК-17" з бюджету суми ПДВ.

Такий спосіб захисту як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування не призвели до відновлення порушених прав платника податків, а тому вірним є висновок суду, що ефективним способом захисту, який забезпечить захист прав та інтересів позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь товариства, як заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ, так і пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Захист порушеного права платника податків у спосіб стягнення з Державного бюджету України на користь товариства пені відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.02.2019 у справі №826/7380/15 та КАС ВС у постановах від 16 квітня 2019 року по справі № П/808/182/14, від 21 травня 2019 року по справі № 820/504/13-а.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 11 760 805 грн та пені в розмірі 10 845 348,15 грн, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Позивач не може втрачати належне йому майно через недбале ставлення контролюючих органів до своїх обов`язків. Так, постанова суду у справі № 815/6950/15, якою зобов`язано податковий орган направити висновки щодо сум бюджетного відшкодування, набрала законної сили 26.02.2016 року, тобто під час дії попереднього порядку відшкодування ПДВ. Разом з тим, висновок щодо сум бюджетного відшкодування належних позивачу, Комінтернівська ОДПІ подала після спливу одного року з дня набрання чинності судовим рішенням.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України закріплено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку (5 днів з моменту узгодження), вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи, що позивачем заявлено бюджетне відшкодування у відповідності до вимог законодавства у розмірі 11 760 805 грн та така сума є узгодженою, однак не відшкодована з незалежних від платника податків причин, позивач набув право вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Розрахунок пені в загальній сумі 10 845 348,15 грн (1 420 175,80+7 748 205 +1 676 967,35) проведений ТОВ "СПМК-17" відповідно до положень пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Судова колегія враховує, що відповідачі не заперечують проти невірності проведеного розрахунку пені та лише зазначають про передчасність заявлення відповідних позовних вимог.

Помилковими є доводи ГУ ДКСУ в Одеській області, що воно не повинно бути відповідачем по справі. Так висновок про відшкодування ПДВ від 27.02.2017 року направлявся саме до ГУ ДКСУ в Одеській області та ним був повернутий листом від 07.03.2017 року №06-08/314-1203 ГУ ДКСУ в Одеській області. Вважаючи дії вказаного відповідача такими, що завадили позивачу отримати бюджетне відшкодування ПДВ, ТОВ "СПМК-17" вірно визначено ГУ ДКСУ в Одеській області відповідачем по цій справі.

Судова колегія також вважає помилковими доводи зазначеного апелянта, що в разі задоволення цього позову буде відбуватись повторне відшкодування ПДВ позивачу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "СПМК - 17" не включено до Тимчасового реєстру заяв і відсутній механізм відшкодування ПДВ навіть після включення до такого реєстру.

За правовою позицією Верховного Суду України, яка існувала на час виникнення спірних правовідносин (постанови від 16.09.2015 у справі № 21-881а15, від 17.11.2015 у справі № 21-4371а15, від 02.12.2015 у справі № 21-2650а15, від 20.04.2016 у справі № 21-452а16, від 07.03.2017 у справі № 820/19449/14), необхідно було враховувати, що Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не передбачав бюджетного відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість вважалось виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відтак стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість згідно з попередньою правовою позицією Верховного Суду України визнавалось неналежним способом захисту прав платника податків. Правильним механізмом визнавалось зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Така правова позиція існувала на час звернення позивача з позовом про направлення висновку щодо сум бюджетного відшкодування у 2015 році та набрання законної сили постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/6950/15.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 26.06.2018 на підставі пункту 8 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України передав справу № 826/7380/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2019 відступила від цього висновку Верховного Суду України та зазначила, що на момент виникнення спірних правовідносин надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 № 39 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податку на отримання з бюджету суми відшкодування податку на додану вартість, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Судова колегія враховує, що саме через неналежне та несвоєчасне невиконання ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області та Комінтернівською ОДПІ судового рішення, яке набрало законної сили, у визначений ним спосіб та не відновлення прав позивача після його виконання, ТОВ "СПМК-17" звернулося до суду.

Найбільш ефективним та таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень щодо порушення прав суб`єкта господарювання на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, у тому числі, через невиконання або неналежне виконання рішення суду, є спосіб захисту порушеного права останнього саме шляхом стягнення на його користь із Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 11 760 805 грн.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі № 826/26292/15 від 03 вересня 2019 року.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь позивача відшкодування ПДВ та пені в загальному розмірі 22 606 153,15 грн, судова колегія враховує, що у апелянтів під час розгляду справи не виникало заперечень щодо вірності заявленої позивачем до стягнення суми.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційних скарг вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області, Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 18 грудня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко