Справа № 160/9857/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2019 року Справа № 160/9857/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
за участі секретаря судового засіданняТерентенко О. О.
представника позивача представника відповідача Покотило М. Б. Воротниченко Н. Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінерджі Інтернешенл" до Головного управліня Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінерджі Інтернешенл» зазначає, що за наслідками проведеної планової виїзної перевірки ТОВ «Сінерджі Інтернешенл», податковим органом було складено Акт, за висновками якого встановлено заниження підприємством податку на прибуток по взаємовідносинам з Art Pack Ticaret A.S., Туреччина. Позивач зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, адже ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» до перевірки було надано належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують понесені витрати, при цьому вказані витрати в повній мірі співпадають з напрямком діяльності підприємства, входять до собівартості товару, що виготовляється та є необхідним для реалізації кінцевої продукції. Податковим органом не ставиться під сумнів фактичне виконання господарських операцій за контрактом з нерезидентом, крім того, податкове законодавство не передбачає право контролюючого органу визначати окремі господарські операції платника податків, як недоцільні чи такі, що не мають економічної мети.
Також позивач зазначає, що з наданих ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» до перевірки документів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовленні ними, оскільки такі виконані у повному обсязі. Сумніви податкового органу щодо доцільності отримання позивачем послуг для господарської діяльності необґрунтовані та недоведені жодними достатніми і належними доказами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/9857/19.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області до суду було надано відзив на позовну заяву ТОВ «Сінерджі Інтернешенл», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що податкове повідомлення-рішення є законним, оскільки ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» не є власником та/або орендарем обладнання для виробництва упаковки продукції (для друку на поліетиленових упаковках) як на митній території України, так і за її межами, у зв`язку з чим здійснення витрат переддрукової підготовки, типографічного налаштування обладнання на території Туреччини не є доцільним.
Таким чином, необхідність здійснення витрат на переддрукову підготовку, типографічне налаштування обладнання саме ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» відсутня, відповідно й витрати у сумі 1040645,72 грн. не є економічно обґрунтованими, доцільними та пов`язаними з господарською діяльністю позивача, що призвело до безпідставного завищення витрат для зменшення фінансового результату.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Таким чином, вищевказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін в частині щодо взаємовідносин позивача з Art Pack Ticaret A.S., Туреччина.
Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими необхідність здійснення витрат на переддрукову підготовку, типографічне налаштування обладнання саме ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» відсутня, відповідно й витрати у сумі 1040645,72 грн. не є економічно обґрунтованими, доцільними та пов`язаними з господарською діяльністю позивача, що призвело до безпідставного завищення витрат для зменшення фінансового результату по взаємовідносинам з Art Pack Ticaret A.S., Туреччина.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд встановив, що ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» здійснює виробництво ватної продукції та реалізує покупцям готовий до використання продукт. Виготовлення упаковки та її поставка здійснюється Art Pack Ticaret A.S., Туреччина.
Вказана обставина не заперечується відповідачем.
Також судом встановлено, що між ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» та Art Pack Ticaret A.S., Туреччина, було укладено контракти про надання послуг № 19022016 від 19.02.2016 та № 01082016 від 01.08.2016.
За умовами вказаних контрактів, Art Pack Ticaret A.S., Туреччина (виконавець) зобов`язується надати послуги з переддрукової підготовки та типографічне налаштування обладнання для виготовлення упаковки продукції.
Згідно з пп. 2.2.1. контрактів, за дорученням замовника, виконавець зобов`язується, здійснити переддрукову підготовку та типографічне налаштування обладнання, а саме: здійснити підготовку наданих матеріалів для виготовлення упаковки продукції, вказаної у додатках до контракту; погодити опрацьований макет з замовником в письмовому вигляді; виготовити та надати замовнику кольоропробу для погодження дизайну та його кольорової гами шляхом підписання.
Додатком № 1 до контракту № 19022016 від 19.02.2016 сторони погодили перелік продукції, для упаковки якої має бути здійснена переддрукова підготовка пакетів Lady Cotton. Згідно з Актом № 1 від 31.12.2016 Art Pack Ticaret A.S. послуги надані в повному обсязі.
На виконання умов контракту № 01082016 від 01.08.2016 ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» було замовлено передрукову підготовку на підставі додатку № 1 від 01.12.2016, додатку № 2 від 01.12.2016, додатку № 3 від 01.01.2017, додатку № 4 від 01.02.2017, додатку № 5 від 01.05.2017, додатку № 6 від 01.08.2017, додатку № 7 від 01.10.2017, додатку № 8 від 01.12.2017, додатку № 9 від 01.03.2018, додатку № 10 від 01.04.2018, додатку № 11 від 01.06.2018, додатку № 12 від 01.07.2018, додатку № 13 від 01.07.2018, додатку № 14 від 01.08.2018, додатку № 15 від 15.08.2018, додатку № 16 від 01.11.2018, наступної продукції: пакети ТМ Bona, пакети ТМ Секрети господині, пакети ТМ PROMO MARKA, пакети Lady Cotton, пакети ТМ Beauty Fantasy, пакети Своя Лінія, пакети ТМ «Глянц», пакети ТМ Прості речі, пакети Novita Delicate, пакети Novita Gapchinska, пакети Повна чаша, пакети Delikato, пакети Safina, пакети Novita Soft, пакети Для Вас Вигідно, пакети 0,01 Зберігаючи кожну копійку, пакети LINEA.
Належне виконання Art Pack Ticaret A.S. послуг з переддрукової підготовки та типографічного налаштування обладнання підтверджується виписаними актами приймання-передачі наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи.
Жодних недоліків щодо складення, форми чи реквізитів зазначених первинних документів податковим органом під час перевірки не встановлено.
Єдиною підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є висновок податкового органу, що ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» не є власником та/або орендарем обладнання для виробництва упаковки продукції (для друку на поліетиленових упаковках) як на митній території України, так і за її межами, у зв`язку з чим здійснення витрат переддрукової підготовки, типографічного налаштування обладнання на території Туреччини не є доцільним, відповідно й витрати у сумі 1040645,72 грн. не є економічно обґрунтованими, доцільними та пов`язаними з господарською діяльністю позивача, що призвело до безпідставного завищення витрат для зменшення фінансового результату.
Проте суд знаходить необґрунтованими такі висновки податкового органу з огляду на наступне.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134. 1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.99 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Згідно з п. 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Пунктом 19 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» встановлено, що витрати на збут включають, зокрема, такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на передпродажну підготовку товарів; інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.
Таким чином, витрати щодо отримання послуг з переддрукової підготовки та типографічного налаштування обладнання відносяться до витрат, пов`язаних з реалізацією (збутом) продукції.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 № 290 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно з п. 14.1.231 ст. 14.1 ст. 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Судом встановлено, відповідачем не спростовано, що за результатами укладених правочинів ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» має дохід починаючи з квітня 2017 року, про що податковим органом самостійно зазначено в акті перевірки.
Податковим органом жодним чином не доведено факт збитковості на недоцільності отриманих позивачем послуг від Art Pack Ticaret A.S. з переддрукової підготовки та типографічного налаштування обладнання.
Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що господарські операції ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» цілком збігаються з напрямками господарської діяльності підприємства та здійснюються з метою отримання доходу від реалізації виготовленої продукції, кількість реалізації якої напряму залежить від попиту споживача.
Також суд зазначає, що відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Згідно зі статтею 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється, зокрема, на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.
Таким чином, позивач, як суб`єкт господарювання, наділений правом самостійного визначення напрямків власної господарської діяльності, її доцільності, прибутковості та можливих комерційних ризиків.
Оцінюючи правомірність рішення органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Сінерджі Інтернешенл» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 грудня 2019 року.

Суддя О.С. Луніна