Справа № 480/4651/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2019 р. Справа №480/4651/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області (далі по тексту - відповідач), третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Сумській області (далі по тексту - третя особа), в якій просить:
- визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо повернення виконавчого документа, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 11.01.2017 по справі №583/1452/16-а без прийняття до виконання;
- скасувати повідомлення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Ричкаля С.П. від 07.03.2019 про повернення виконавчого документу, виданого судом 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а, без прийняття до виконання;
- зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1452/16-а як виконавчого документа, виданого судом 11.01.2017, в частині стягнення штрафу в сумі 16 000,00 грн. з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Зленко Т.В., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі №583/1452/16-а на користь ОСОБА_1 ;
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що на виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 року позивач отримав виконавчий документ, який у подальшому неодноразово пред`являв для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області. Однак, не відкриваючи виконавчого провадження, державний виконавець повертав виконавчий документ керуючись ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", про що складав повідомлення від 26.12.2017 року, від 18.01.2018 року, від 04.05.2018 року, від 20.11.2018 року, від 04.02.2019 року та від 07.03.2019 року. Позивач не погоджується із такими діями відповідача, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того даною ухвалою встановлено відповідачу 3-денний строк з дня отримання повідомлення про надходження позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, для подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. а третій особі 3-денний строк з дня отримання повідомлення про надходження позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, для подання пояснення щодо позову.
Також представником Головного управління державної казначейської служби України у Сумській області надано суду пояснення, в яких зокрема зазначено, що третьою особою не вчинялись протиправні дії та не допускалась протиправна бездіяльність по відношенню до позивача, що могли б порушити його законні інтереси. Тобто відсутні складові (протиправність діяння, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою), які є підставою для відшкодування шкоди. Крім цього, відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, здійснюється згідно з вимогами Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 842. Так, пунктами 37,38 Порядку визначено, що виконання судових рішень даної категорії справ здійснюється Державною казначейською службою України (центральний рівень). Таким чином, до компетенції Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області не належить відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень (а.с. 53).
Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 70-72). Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 73).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016 у справі 583/1452/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, Сумського обласного військового комісаріату задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2016 №11/317 та від 09.02.2016 №11/318 протиправними та такими, що порушують права ОСОБА_1 як людини. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію обчисливши її розмір з урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2016 №11/317 та від 09.02.2016 №11/318 та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 09.02.2016 з нарахуванням компенсації втрати частини доходу. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Зобов`язано ГУПФУ в Сумській області подати протягом двох місяців, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.267 КАС України.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016 по справі № 583/1452/16-а частково скасовано постанову Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016 у справі № 583/1452/16-а - в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши розмір пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2016 р. №11/317 та від 09.02.2016 р. №11/318 з 17.08.2005 р. та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 09.02.2016 р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходу скасовано.
В цій частині апеляційною інстанцією було прийнято нову постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумський області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши її розмір з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2016 р. №11/317 та від 09.02.2016 р. №11/318 з 09 лютого 2015 року та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 09 лютого 2015 року. В іншій частині постанову суду залишено без змін.
19.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Охтирського міськрайонного суду із заявою про розгляд звіту суб`єкта владних повноважень.
На виконання зазначеної ухвали Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист, який було пред`явлено позивачем до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області (а.с. 37).
Однак 05.12.2017 відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТ Ю в Сумській області винесено повідомлення, яким повернуто ОСОБА_1 виконавчий лист без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою стягувачем авансового внеску (а.с. 27).
ОСОБА_1 повторно звернувся до виконавчої служби з виконавчим листом № 583/1452/16-а. Проте державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області повторно було прийнято повідомлення від 26.12.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не зазначена дата народження боржника - фізичної особи (а.с. 28).
Позивач втретє звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №583/1452/16-а, однак, відповідачем втретє винесено повідомлення від 18.01.2018 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий лист не відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме - не зазначена дата народження боржника - фізичної особи (а.с. 29).
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2018 у справі № 583/1452/16-а, виправлено помилки у виконавчому листі, зазначивши дату боржника - ОСОБА_2 як ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому ОСОБА_1 знову направив виконавчий лист №583/1452/16-а до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області для виконання. 04.05.2018 повідомленням ОСОБА_1 повернуто виконавчий лист №583/1452/16-а без прийняття до виконання, підстава повернення слугувало - невідповідність строку пред`явлення до виконання виконавчого листа (а.с. 30).
Для приведення виконавчого листа у відповідність до вимог Закону України "Про виконавче провадження", позивач звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.01.2019 року у справі № 583/1452/16-а, виправлено помилки у виконавчому листі, зазначивши, що рішення набрало законної сили 14.03.2017 та строк пред`ялення виконавчого листа до виконання до 14.03.2020 року (а.с.69).
В подальшому, ОСОБА_1 вкотре звернувся до відповідача з наданням ухвали суду про внесення виправлень до виконавчого листа.
20.11.2018 відповідач повідомленням повернув позивачу виконавчий лист без виконання, оскільки згідно ч. 7 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби (а.с. 31).
В подальшому ОСОБА_1 направив до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 11.01.2017 по справі №583/1452/16-а.
Однак 04.02.2019 у повідомленні Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області державний виконавець зазначив, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, оскільки в ухвалі Охтирського міськрайонного суду від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а зазначено двох стягувачів, а не одного. Стягувачами відповідач вважає ОСОБА_1 та Дердавний бюджет України. Крім цього державному виконавцю не зрозуміло, в якій частині необхідно виконати ухвалу подану для виконання заявником - ОСОБА_1 , а саме: виконавець не зрозумів - ухвалу суду слід виконувати в частині стягнення штрафу на користь ОСОБА_1 , чи на користь Державного бюджету України (а.с. 32).
Отримавши таку відповідь, 07.02.2019 позивач звернувся до Охтирського міськрайонного сулу Сумської області із заявою про виправлення помилки в судовому рішенні, відповідно до вимог ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Охтирського міськрайонного сулу Сумської області від 26.02.2019 у справі № 583/1452/16-а відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки в судовому рішення. У мотивувальній частині суд відмітив, що в ухвалі чітко та зрозуміло зазначено про те, у якій частині і на користь якого стягувача необхідно стягнути яку саме суму штрафу (а.с. 26).
Отримавши вищевказану ухвалу суду, ОСОБА_1 вчергове звернувся до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Сумській області для виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а.
07.03.2019 відповідач вкотре прийняв постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки в ухвалі зазначено двох стягувачів, а не одного та не визначено, в якій частині необхідно виконати ухвалу (а.с. 33).
Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
Згідно абзацу 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
Як встановлено судом, на підставі статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час прийняття ухвали) Охтирським міськрайонним судом Сумської області від 11.01.2017 по справі №583/1452/16-а прийнято ухвалу про застосування штрафу до начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Т.О. у сумі 32 000,00 грн. При цьому половина штрафу у сумі 16 000,00 грн. підлягає стягненню з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Т.О. на користь позивача - ОСОБА_1 , а інша половина у сумі 16 000,00 грн. підлягає стягненню з начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області Зленко Т.О. на користь Державного бюджету України (а.с. 23-24).
Відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час прийняття ухвали) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
Половина суми стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється до виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Так, ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а набрала законної сили і була пред`явлена особисто ОСОБА_1 до виконання.

Однак станом на час розгляду справи ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі №583/1452/16-а не виконана.

У повідомленні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 07.03.2019 державний виконавець повідомив ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав невідповідності вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: зазначено двох стягувачів, а не одного та не визначено, в якій частині необхідно виконати ухвалу (а.с. 33).

Оцінюючи правомірність дій державного виконавця при поверненні ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а суд з`ясовує наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій.

Оскільки ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а стягнуто з начальника ГУПФУ у Сумській області Зленко Т.О. на користь ОСОБА_1 16000 грн. (половина від штрафу у сумі 32000грн.), позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Сумській області саме щодо цієї частини.

Відсутність необхідності роз`яснення або виправлення помилок в ухвалі Охтирського міськрайонного суду від 11.01.2017 р. встановлена судом при прийнятті ухвали від 26.02.2019 у справі № 583/1452/16-а, якою було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки в судовому рішенні щодо кількості стягувачів. У мотивувальній частині суд відмітив, що в ухвалі чітко та зрозуміло зазначено про те, у якій частині і на користь якого стягувача необхідно стягнути яку саме суму штрафу (а.с. 26).

Щодо посилань відповідача про зазначення в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а двох стягувачів суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення.

Згідно абзацу 2 частини 4 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Таким чином, за рішеннями про накладення штрафу у дохід Державного бюджету України стягувачем є відповідний орган, який наділений повноваженнями на таке стягнення.

Так, в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі №583/1452/16-а відсутнє посилання як на стягувача - Державну судову адміністрацію України, в ухвалі йдеться лише посилання на те, що кошти мають бути спрямовані до Державного бюджету України. Отже "Державний бюджет України" помилково сприймається державним виконавцем як один із стягувачів визначених в ухвалі від 17.01.2017 р.

Тому безпідставним є повернення державним виконавцем відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у Сумській області виконавчого документа без прийняття до виконання, оформлене повідомленням від 07.03.2019, з підстав "зазначення в ухвалі Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а двох стягувачів, а не одного та не визначення у якій частині необхідно виконати ухвалу".

Відповідно повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у Сумській області Ричкаля С.П. від 07.03.2019 також є безпідставним та підлягає скасуванню (а.с. 33).

А відтак суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо повернення виконавчого документа, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а без прийняття до виконання та скасування повідомлення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Ричкаля С.П. від 07.03.2019 про повернення виконавчого документу, виданого судом 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а, без прийняття до виконання.

Разом з тим суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1452/16-а як виконавчого документа, виданого судом 11.01.2017, в частині стягнення штрафу в сумі 16 000,00 грн. з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Зленко Т.В., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі №583/1452/16-а на користь ОСОБА_1 , є обгрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому посилання представника відповідача, що зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження, є втручанням суду у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, які прийняті Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16, від 06 березня 2019 року у справі №200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі №818/600/17, від 05 листопада 2019 року у справі №817/864/18.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Окрім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції та виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрив елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Також в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 208/6561/17(2-а/208/340/17 ).

Оскільки процес надання позивачу формальних відмов може тривати безкінечно, то в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1452/16-а як виконавчого документа, виданого судом 11.01.2017, в частині стягнення штрафу в сумі 16 000,00 грн. з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Зленко Т.В., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі № 583/1452/16-а на користь ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України 10000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому бездіяльністю державного виконавця моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві зазначив, що на його переконання неправомірними діями державних виконавців йому заподіяно моральної шкоди на суму 10000 грн. з розрахунків моральних страждань, що спричинені саботуванням посадовими особами органу державної виконавчої служби щодо виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області, зокрема, це виявилось у почуттях безпорадності, незахищенності перед особами, наділеними владними повноваженнями, душевних хвилюваннях, що викликані втратою дорогоцінного часу на ходіння по владних кабінетах, відсутністю можливості своєчасно та відповідним чином розпорядитися належним йому майном.

Суд зазначає, що згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Пунктом 5 цієї постанови визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З`ясувати чим підтверджується факт заподіяння шкоди, чи фізичних страждань, якими обставинами чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну шкоду, з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2018 року у справі №826/23650/15 та від 27 листопада 2019 року у справі №288/1631/14-а.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведено та не надано суду відповідних доказів завдання йому моральної шкоди, також не наведено міркування, з яких позивач виходив при визначені розміру шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України у Сумській області про визнання дій протиправними, скасування повідомлення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області щодо повернення виконавчого документа, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а без прийняття до виконання.

Скасувати повідомлення Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області Ричкаля С.П. від 07.03.2019 про повернення виконавчого документу, виданого судом 11.01.2017 по справі № 583/1452/16-а, без прийняття до виконання.

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003, ) відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" відкрити виконавче провадження з виконання ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1452/16-а як виконавчого документа, виданого судом 11.01.2017, в частині стягнення штрафу в сумі 16 000,00 грн. з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Зленко Т.В., як керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови Охтирського міськрайонного суду від 06.06.2016р. та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі № 583/1452/16-а на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек