Справа № 580/3756/19
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2019 року справа № 580/3756/19 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Баклаженко Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача - Нікітюка А.М. (за ордером),

представника відповідача - Желізняк Ю.В. (за довіреністю),

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23.09.2019 №2335 про притягнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 11.10.2019 №243 о/с про звільнення оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 12.10.2019;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.10.2019 по день ухвалення рішення у справі.

16 грудня 2019 року відповідачем подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, оскільки витяги з оскаржуваних наказів він отримав 11.10.2019, що підтверджується його власноручним підписом у вищевказаних наказах.

Представник відповідача в судовому засіданні подане клопотання підтримала у повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення вказаного клопотання заперечили та вказали, що місячний строк звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 пропущений з поважних причин, що зазначені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод і практика Європейського Суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично й не має абсолютного характеру.

На підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ по справі Мушта проти України зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби

У рішенні ЄСПЛ у справі Плахтєєв та Плахтєєва Проти України зазначено, що пункт 1 статті 6 Ковенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено право на суд, одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності. Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі Ашинґдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року).

Як вбачається із матеріалів справи, у клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду останній вказує, що позивач отримав витяги з оскаржуваних наказів 11.10.2019, що підтверджується його власноручним підписом у вищевказаних наказах, а до суду він звернувся 26.11.2019, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду.

Разом з тим, суд звертає увагу, що для повноцінного здійснення захисту свого порушеного права, позивач повинен не тільки бути обізнаним про сам факт порушення, але й знати чітко визначені підстави та мотиви допущення останнього. Крім того, із матеріалами службового розслідування адвокатом позивача Нікітюком А.М. ознайомлено лише 19.11.2019, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

Також необхідно зазначити, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №752/18940/19 до позивача у період часу з 30.09.2019 по 11.11.2019 застосовано міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що позбавило його можливості своєчасно оскаржити накази відповідача.

Враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі Беллет проти Франції, в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Таким чином, виходячи з норм міжнародного права, суд дійшов висновку, що залишення позовної заяви без розгляду унеможливить доступ позивача до правосуддя шляхом судового розгляду справи.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 240-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі №580/3756/19.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Гайдаш

Ухвала у повному обсязі складена 16.12.2019.