Справа № 640/19480/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Патратій О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Справа № 640/19480/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року у справі

за позовом приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Приватне акціонерне товариство «Агріматко-Україна» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.08.2018 р. №№ , .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «Агріматко-Україна» під час митного оформлення товарів за митною декларацією від 30.11.2016 р. № 204050002/2016/020654 надано Сертифікат EUR.1, який не підтверджує походження товарів з Великобританії, а тому позивача безпідставно звільнено від сплати ввізного мита, що підтверджується отриманою інформацію від компетентного органу Республіки Польща та призвело до несплати митних платежів у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову, посилаючись на те, що митним органом не доведено наявності обґрунтованих сумнівів для проведення перевірки поданого позивачем сертифікату EUR.1 та при винесенні спірних у цій справі ППР не враховано підтвердження Заводом-виробником Великобританії походження імпортованих товарів, що країна походження таких товарів також була зазначена в документації, зокрема інвойсах, яка супроводжувала вантаж.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та наполягає на неправомірності застосування позивачем преференції при імпортуванні товару за митною декларацією від 30.11.2016 р. № 204050002/2016/020654 (ставки мита 0%) та безпідставності зазначення країною походження товару Великобританії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 витребувано додаткові докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 було ввезено на митну територію України наступні товари:

- навантажувач телескопічний штабелювальний самохідний колісний (код 21000), (номер частини 5432) марки JCB, моделі Loadall 531-70 Agri, типу 531-70AG, новий, 2016 року випуску (модельний ряд 2017р.), ідентифікаційний номер JCB5AAKGEG2467937 - 1шт., серійний номер двигуна НОМЕР_2 , з дизельним двигуном потужністю 74,2квт, вантажопідйомністю 3100кг;

- навантажувач телескопічний штабелювальний самохідний колісний (код 21000), (номер частини 5432) марки JCB, моделі Loadall 531-70 Agri, типу 531- 70AG, новий, 2016 року випуску (модельний ряд 2017р.), ідентифікаційний номер JCB5AAKGVG2467933 - 1шт, серійний номер двигуна НОМЕР_3 , з дизельним двигуном потужністю 74,2квт, вантажопідйомністю 3100кг.

Митна вартість вказаних товарів була зазначена позивачем у розмірі 2 594 149,78 грн.

При доставці зазначених товарів на митну територію України застосовувались умови поставки згідно ІНКОТЕРМС - EXW GB Росестер. Декларантом заявлено країну походження вищезазначених товарів - Великобританія (ставка мита: пільгова).

У липні 2018 року ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ПрАТ «АГРІМАТКО-УКРАЇНА» (ПрАТ «АГРІМАТКО- УКРАЇНА») () вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було складено акт від 24.07.2018 № 958/26-15-14-06-06/30725226, яким встановлено наступні порушення:

- вимог частини 2 статті 44, частини 1 статті 257 Митного кодексу України (далі- МК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 на загальну суму 129 707,49 грн.;

- вимог пункт 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654 на загальну суму 25 941,49 грн.

Наведені висновки контролюючого органу були обґрунтовані тим, що компетентним органом Республіки Польща не підтверджено преференційне походження товарів, які зазначені у сертифікаті EUR.1 (походження товару з Великобританії), а тому зазначений сертифікат є недійсним для застосування преференції по сплаті ввізного мита « 410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС та на підставі цього країна походження товарів, які зазначені у митній декларації від 30.11.2016 № 204050002/2016/020654, невідома.

На підстав вказаного акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від10.08.2018:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Ввізне мито на товари, що ввозяться суб`єктами господарювання» на суму 162 134,36 грн., з яких 129 707,49 грн. за податковим зобов`язанням, 32 426,87 грн. - за штрафними санкціями;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» на суму 32 426,87 грн., з яких 25 941,49 грн. за податковим зобов`язанням, 6 485,37 грн. за штрафними санкціями.

Позивач, вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Податковим кодексом України (далі - ПК України), Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію),

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частин другої і третьої статті 48 МК України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України. У разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Згідно з частинами першою-третьою статті 36 МК України походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (не преференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина шоста статті 36 МК).

Приписами частин четвертої, п`ятої статті 280 МК визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

У пункті 190.1 статті 190 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для застосування пільгової ставки ввізного мита є підтвердження країни походження товару.

Починаючи з 01.01.2016 умови торгівлі між Україною та Європейським Союзом регламентуються положеннями розділу IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію.

Згідно з частиною першою статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу І Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR. 1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу, як одного з таких документів.

Відповідно до частин першої і третьої статті 17 розділу V Протоколу І Угоди про асоціацію, сертифікат з перевезення товару EUR. 1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Відповідно до частини другої статті 44 МК України в разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, подається обов`язково лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Згідно зі статтею 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки.

Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням. У випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Відповідно до статей 32, 33 Протоколу до Угоди про асоціацію, митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс.

З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документах.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Згідно з частиною першою статті 45 МК України, за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

У статті 352 МК України визначено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Статтею 278 МК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що документом, який достовірно визначає країну походження товару та надає преференцію по сплаті ввізного мита « 410», є сертифікат з перевезення товару EUR.1. Без надання такого сертифіката до товару застосовуються остаточні ставки ввізного мита.

Разом з тим, перевірка підтвердження походження товару може бути проведена контролюючим органом у двох випадках: або у довільному порядку або за наявності обґрунтованих сумнівів.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів встановила, що 30.11.2016 для проходження процедур митних формальностей щодо імпортованого товару позивачем контролюючому митному органу, зокрема було надано сертифікат EUR.1, в якому країною походження товару зазначено Велику Британію /т.1 а.с.142/.

Зазначене походження товару та його імпортування з вказаної країни підтверджується додатком до зовнішньоекономічного контракту від 03.02.2016 /т.1 а.с.136/, офіційним листами компаній Sinko Agri LTD від 04.12.2019 (придбання товару здійснювалося безпосередньо із заводу виробника з використанням послуг експортера - JCB Sales LTD /т.1 а.с.140/, JCB Sales LTD від 04.06.2018 /т.1 а.с.138/.

Крім того, інформація про вказаного товаровиробника - JCB Sales LTD та країну походження товару - Великобританію, розміщена також на його офіційному сайті в мережі Інтернет.

Під час перевірки відповідачем правильності та достовірності зазначення декларантом країни походження товару у вказаному сертифікаті було зроблено запит до компетентного органу Республіки Польща.

Листом Начальника Підкарпатського податково-фінансового управління в м. Перемишль від 14.02.2018 № 408000-СОС.4331.10.2017.ВJ відповідача було повідомлено, що спірний сертифікат видано на основі документів, наданих на ім`я ДжейСіБі СЕЙЛЗ ЛТД (JCB SALES LTD ) Митним агентством А.С. ANTON KOZAK Sp. z о.о., АДРЕСА_1 , 37-700 Перемишль, але довгострокова декларація постачальника, додана до заяви на сертифікат EUR.1 PL/MF/AL 0153772, не відповідає вимогам статтей 62 та 63 виконавчого регламенту комісії (EU) 2015/2447, тому що була складена експортером, а не фактичним постачальником /т.1 а.с.24/.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що походження імпортованого позивачем товару з Великобританії підтверджується матеріалами цієї справи та не спростовується компетентним органом Республіки Польща у листі, на який посилається відповідач.

Отже, за таких обставин у відповідача не було достатніх та необхідних правових підстав для невизнання застосованих позивачем преференцій та нарахування йому спірних грошових зобов`язань з ПДВ та ввізного мита. Зворотного відповідачем не доведено.

Разом з тим, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України), що обумовлює покладення обов`язку доказування на контролюючий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування відповідних зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення, зокрема з дотриманням процедурних вимог.

При цьому, судова колегія також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE («Рисовський проти України») заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 10.08.2018 №№ , є протиправними ті підлягають скасуванню, а заявлені в цій справі позовні вимоги - задоволенню.

Перевіряючи доводи обох сторін, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було неповно встановлено обставини справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року - скасуванню, адміністративний позов - задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судова колегія встановила, що відповідно до платіжного доручення від 19.11.2018 № 3601 позивачем за подання адміністративного позову в цій справі було сплачено судовий збір у розмірі 2918,42 грн. /т.1 а.с.11/, а за подання апеляційної скарги - 4377,30 грн. (платіжне доручення від 15.10.2019 № 3432) /т.1 а.с.91/, що відповідає ставкам судового збору, визначеним у Законі України «Про судовий збір».

Отже, судові витрати в розмірі 7295,72 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 вересня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.08.2018 №№ , .

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Агріматко-Україна» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві судові витрати в розмірі 7295,42 (сім тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень та сорок дві копійки) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 17 грудень 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: