Справа № 200/13804/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№200/13804/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначав, що на виконання судового рішення, яким захищені його пенсійні права, відповідач повторно розглянув його заяву та прийняв рішення про призначення з 28.11.2018 року пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1.

Між тим, пенсію він отримав в меншому розмірі, ніж повинна бути призначена.

На звернення щодо розрахунку розміру його пенсії та врахування отриманої ним заробітної плати до 2000 року, отримав відповідь від 28.10.2019 року № ВЕБ-05745-Ф-3-19-031118, в якій повідомлялося, що заробітна плата для розрахунку пенсії приймалася згідно зі ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а довідка від 01.10.2014 року № 36479, видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська», про заробітну плату за період з січня 1987 по червень 1992 року не була прийнята, оскільки видана підприємством, яке розташоване у м. Жданівка Донецької обл., яке належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не виконують свої повноваження, і здійснити перевірку достовірності даних, що містяться у довідці, неможливо.

Такі дії відповідача призвели до обчислення його пенсії без урахування отриманої ним заробітної плати за період з січня 1987 року по червень 1992 року.

Вважаючи свої пенсійні права порушеними просив:

- визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська» за період з січня 1987 року по червень 1992 року;

- зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок його пенсії з 28.11.2018 року зарахувавши при здійсненні перерахунку заробітну плату з січня 1987 року по червень 1992 року, інформація про розмір якої міститься в довідці про заробітну плату від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Пахта Жданівська».

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що довідка від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1987 року по червень 1992 року не може бути врахована, оскільки ця довідка видана підприємством, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території (м. Жданівка Донецької обл.), де органи державної влади України тимчасово не виконують свої повноваження, і здійснити перевірку достовірності даних, що містяться у довідці, неможливо. Вважав, що не порушив права позивача. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 перебуває на обліку у Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року, яке набрало законної сили, в справі №200/4469/19-а позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними та скасовані рішення комісії з питань підтвердження пільгового стажу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.01.2019 року №2/9 та рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 08.02.2019 року №17 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 28.11.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №1 згідно з п. 1 ч. 1 ч. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 28.11.2018 року та 03.09.2019 року прийнято рішення №25, яким позивачу з 28.11.2018 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

При обчисленні пенсії відповідачем не враховано довідку від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1987 року по червень 1992 року, оскільки ця довідка видана підприємством, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території (м. Жданівка Донецької обл.), де органи державної влади України тимчасово не виконують свої повноваження, і здійснити перевірку достовірності даних, що містяться у довідці, неможливо.

Вказані обставини призвели до обчислення пенсії позивача без урахування отриманої ним заробітної плати за період з січня 1987 року по червень 1992 року, що відповідачем не заперечується.

Про наведені обставини позивача повідомлено листом від 28.10.2019 року № ВЕБ-05745-Ф-3-19-031118 на його звернення.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1987 року по червень 1992 року, із заробітної плати позивача за вказаний період сплачені страхові внески (єдиний внесок) до Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначає порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 вказаного Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розділ ІІ вказаного Порядку містить перелік документів, необхідних, зокрема для призначення, перерахунку пенсії, одним з яких є довідка про заробітну плату.

Органом Пенсійного фонду України не прийнята довідка про заробітну плату позивача на підприємстві, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території. У зв`язку з цим також не прийняті і відомості про нарахування заробітної плати за період, що відображений у такій довідці.

Суд вважає такі посилання відповідача неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

Неможливість проведення перевірки довідок та первинних документів, на підставі яких вони видані, не може бути підставою для порушення пенсійних прав осіб.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовився приймати та розглядати подану позивачем довідку та, відповідно, зазначені в ній відомості про заробітну плату.

Вчиняючи такі дії орган Пенсійного фонду України порушив наведені положення законодавства та пенсійні праві позивача, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35, код ЄДРПОУ 3786879) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідки від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1987 року по червень 1992 року.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28.11.2018 року з урахуванням заробітної плати за період з січня 1987 року по червень 1992 року відповідно до довідки від 01.10.2014 року № 36479, що видана ПАТ ОП «Шахта Жданівська».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 35, код ЄДРПОУ 3786879) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 18 грудня 2019 року.

Суддя Т.В. Логойда