Справа № 520/8834/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 грудня 2019 р. справа № 520/8834/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (вул. Петровського, буд. 16, м. Харків, 61002) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 59619412 від 23.07.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 59619412 від 23.07.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову № 44814071 від 10.11.2014 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 347405,41 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Позивач вказує, що державний виконавець навіть не знав, що правовідносини між боржником і стягувачем припинені, кредитна заборгованість погашена за рахунок іпотечного майна у повному обсязі у 2016 році, що вкотре підтверджує безпідставність винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Позивачем також зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору повинна була винесена не пізніше 18.07.2019 року, проте постанова про відкриття виконавчого провадження винесена лише 23.07.2019 року, через три робочих дні. Дії державного виконавця, щодо винесення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору є такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

У відзиві на позов відповідач зазначив, що оскільки державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону, керуючись ч.3 ст. 40 Закону державним виконавцем 21.11.2018 року відповідно до ст. ст. 3, 27,40 Закону було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 760 789,60 грн. по виконавчому провадженню № 55999478.

Ухвалою від 25.11.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (вул. Петровського, буд. 16, м. Харків, 61002) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови № 48568441 від 10.11.2014 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 347405,41 грн - залишено без розгляду.

Представники учасників справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства.

Представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи (вх.№01-26/83303/19 від 18.12.2019). У заяві вх.№01-26/83368/19 від 18.12.2019 представник позивача просив заяву про відкладення розгляду справи залишити без розгляду та розглянути справи у письмовому провадженні без участі представника позивача.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 19.09.2014 відкрито виконавче провадження №44814071 на підставі виконавчого листа №635/8001/13-ц, виданого 05.09.2014 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 01.11.2013 № сп. 635/8001/13-ц, провадження № 2/635/3868/2013.

У межах виконавчого провадження № 44814071 державним виконавцем 10.11.2014 винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

04.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 44814071 у зв`язку з відсутністю заборгованості перед ПАТ «Перший український міжнародний банк».

Державний виконавець звернувся до ПАТ «Перший український міжнародний банк» з листом про надання підтвердження/спростування даної інформації, на що стягувачем листом №КНО-61.1.3.1/90 від 26.06.2019 надана відповідь про те, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 6197985 від 05.03.2008 року погашена в повному обсязі у відповідності зі статтями 1,7,33,36,37 Закону України «Про іпотеку».

За цих підстав 17.07.2019 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

23.07.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59619412 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 347405,41 грн відповідно до виконавчого документу - постанови від 10.11.2014 № 44814071, що видана Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За приписами пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавче провадження ВП №44814071 було відкрито на час дії Закону України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження».

При цьому виконавче провадження ВП № 59619412 відкрито на час дії Закону № 1404-VIII, однак на підставі виконавчого документу (постанови ВП № 44814071 від 10.11.2014), прийнятого у відповідності до Закону № 606-XIV.

На дату відкриття ВП № 44814071 Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» не містив вимог щодо необхідності стягнення виконавчого збору одночасно з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З набранням чинності Законом № 1404-VIII правила стягнення виконавчого збору змінилися, однак ці правила (зокрема в частині стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження) неможливо застосувати до правовідносин, які виникли в минулому.

Як зазначалось вище, виконавче провадження ВП №44814071 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII.

Згідно ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з урахуванням п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-УІІІ у відповідача були відсутні законодавчо встановлені підстави для відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору на підставі постанови ВП № 44814071 від 10.11.2014, прийнятої у відповідності до Закону № 606-XIV.

В аспекті обставин цієї справи суд зауважує, що виконавець не позбавлений права стягувати виконавчий збір, але таке рішення потрібно ухвалювати відповідно до процедури, врегульованої законом.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про недотримання державним виконавцем вимог Закону України "Про виконавче провадження" щодо винесення постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 59619412 від 23.07.2019.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки в даному випадку належним способом захисту прав позивача є скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 59619412 від 23.07.2019.

Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Встановлених у справі обставин достатньо для прийняття рішення у справі, а тому інші аргументи сторін не спростовують вищевказаних висновків суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (вул. Петровського, буд. 16, м. Харків, 61002) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління управління юстиції у Харківській області Пікули В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 59619412 від 23.07.2019.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області (вул. Петровського, буд. 16, м. Харків, 61002) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 18 грудня 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов