Справа № 540/1360/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1360/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Теплової Я.С.,

представника відповідача - Козлової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" про визнання протиправним та скасування рішень,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" (далі - третя особа, ТОВ "Аутстаффер"), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 003961304 від 10.01.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 47168 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.01.2019 року № на суму 128016,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, або подання не за тією формою звітності від 10.01.2019 року на суму 1360,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № від 10.01.2019 року на суму 10668,00 грн. за платежем "військовий збір";

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № від 10.01.2019 року на суму 510,00 грн., за платежем "податок на доходи фіз. осіб, що сплачують податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п".

Ухвалою суду від 09.07.2019 року враховуючи положення ст. 263 КАС України, вирішено відкрити провадження у справі, здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 18.07.2019 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року призначено судово-економічну експертизу висновку Акта документальної позапланової виїзної перевірки від 22.12.2018 року № 756/21-22-13- 04/, проведення якої доручено ОСОБА_2 (свідоцтво №1688, видане 30.05.2014 року, подовжене до 08.09.2020). Провадження у справі вирішено зупинити до одержання результатів судово-економічної експертизи. 12.11.2019 року до суду надійшов висновок судового експерта.

Ухвалою суду від 13.11.2019 поновлено провадження в справі та призначено судове засідання на 10 грудня 2019 р. о 10:00 год.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної документальної, позапланової виїзної перевірки позивача за період діяльності з 01.01.2017 по 01.10.2018 з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ГУ ДФС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі, складено акт № 756/21-22-13-04/ від 22.12.2018 року, в якому зафіксовано порушення податкового законодавства, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, шляхом не укладення трудових договорів з найманими працівниками та не подання повідомлення про прийняття працівників на роботу та, як наслідок, викладено висновок щодо заниження суми військового збору на загальну суму 6432,00 грн., не подання звітності про суми нарахованої заробітної плати застрахованим особам та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з травня 2017 по грудень 2017, порушення щодо неутримання податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати за період з травня по грудень 2017 року на загальну суму 77184,00 грн., не нараховано єдиного внеску на загальну сум 94336,00 грн. На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято: Рішення № 003961304 від 10.01.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 47168 грн.; податкове повідомлення рішення від 10.01.2019 року № на суму 128016, 00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати; Рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, або подання не за тією формою звітності від 10.01.2019 року на суму 1360,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 10.01.2019 року на суму 10668,00 грн. за платежем військовий збір; податкове повідомлення рішення № від 10.01.2019 року на суму 510 грн., за платежем податок на доходи фіз. осіб, що сплачують податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п. Позивач стверджує, що працю найманих робітників, в межах укладеного між товариством та третьою стороною господарського договору аутстаффінгу, на умовах трудових відносин товариство не використовувало. Згідно ст. 1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності», роботодавцем є - юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб. Між ФОП ОСОБА_1 (клієнт за Договором) та ТОВ «Аутстаффер» (виконавець за Договором) був укладений господарський Договір аутстаффінга від 01.01.2017 року, згідно якого ТОВ «Аутстаффер» зобов`язався виконувати послуги з надання ФОП ОСОБА_1 працівників ТОВ «Аутстаффер» (або третіх осіб, згідно пп. 2.2.6 Договору) для участі у виробничому процесі, інших функцій пов`язаних із виробництвом ФОП ОСОБА_1 на умовах Договору (п. 1.1 Договору), а ФОП ОСОБА_1 зобов`язався приймати та оплачувати такі послуги ТОВ «Аутстаффер» (п. 2.3.6). Згідно укладеного договору, ТОВ «Аутстаффер» зобов`язався відповідати за виплату наданим працівникам винагороди й інших виплат (пп. 2.1.3 Договору), розраховувати, нараховувати й сплачувати податки і інші обов`язкові платежі до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв`язку з виплатою наданим працівникам винагороди, бути податковим агентом відносно податку на доходи фізичних осіб по виплатах працівникам, виплачуваних безпосередньо виконавцем (пп. 2.1.4 Договору). Відповідно до ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідальність сторін зазначеного договору регламентована саме укладеним господарським договором аутстаффінгу. Позивач не мав трудових відносин чи відносин цивільно-правового характеру із працівниками ТОВ "Аутстаффер", що підтверджується матеріалами перевірки, а тому позивач за приписами п. 1.1. ст. 4 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не є платником єдиного внеску та податку з доходів працівників ТОВ "Аутстаффер", оскільки позивач не нараховував та не сплачував доходів на користь фізичних осіб - працівників ТОВ "Аутстаффер". Із вказаних підстав просив суд задовольнити позов повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

26 липня 2019 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву. В якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. Позивач для здійснення своєї діяльності в лютому 2017 року уклало договір аутстаффінгу з ТОВ "Аутстаффер", згідно якого ТОВ "Аутстаффер" ("виконавець" згідно договору) надає за заявою позивача ("клієнт" згідно договору) працівників Виконавця для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання інших функцій, пов`язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг), на умовах Договору. Перевіркою інформаційних баз даних органів ДФС встановлено наступне: основний вид діяльності ТОВ "Аутстаффер" () - інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами (КВЕД 78.30); за період з 01.01.2017 по 01.10.2018 роки ТОВ "Аутстаффер" до контролюючого органу не надано податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д4), що свідчить про відсутність найманих працівників у ТОВ "Аутстаффер". Таким чином, ТОВ "Аутстаффер" не мало можливості виконати умови Договору аутстаффінгу, укладених з позивачем, оскільки в його штаті відсутні наймані працівники, як наслідок послуги ТОВ "Аутстаффер" з надання позивачу персоналу не мають реального характеру. На думку відповідача, позивач у січні травні 2017 року - жовтні 2018 року використовувало працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, у зв`язку із чим, позивачем в порушення вимог, встановлених податковим законодавством не нараховано та не утримано податок на доходи фізичних осіб всього в сумі 77184,00 грн.; не нараховано ЄСВ у сумі 94336,00 грн.; не утримано та не сплачено військовий збір у сумі 6432,00 грн. Таким чином спірні рішення та вимога, винесені за порушення вимог законодавства. Все це, на думку відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях та в матеріалах перевірки.

Третя особа про свою правову позицію суд не повідомила, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце проведення засідання третя особа повідомлена належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4, 78.1.13 п. 78.1 ст. 78, ст.81 та ст.82 ПК України, підпункту 2 частини 1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями), наказів Головного управління у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 05.12.2018 №1368 та 12.12.2018 №1432 посадовою особою відповідача проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 01.10.2018 з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до затвердженого плану перевірки, про що складено акт перевірки від 22.12.2018 року № 756/21-22-13-04/.

У ході проведення перевірки встановлено:

- порушено пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.. 163.1.1 п,163.1 ст.163, пп..164.2.2 п.164.2 ст.164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст.168, п.16-1 підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ із змінами і доповненнями занижено суму військового збору на загальну суму 6432,00 грн.;

- пп.1, пп.4 ч.2 ст.6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме не подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з травня 2017 по грудень 2017;

- порушено пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп..163.1.1 п.163.1 ст.163, пп..164.2.2 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- УІ із змінами і доповненнями, а саме не утримання податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати за період з травня по грудень 2017 року на загальну суму 77184,00 грн.;

- порушено ст.7, ст.8, ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненням, Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме не нарахування єдиного внеску на загальну суму 94336 грн.;

- порушено п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України, не подання за II квартал 2017, III квартал, 2017, IV квартал 2017 Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ);

- порушено постанову Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, а саме не укладення трудових договорів з найманими та не подання повідомлень про прийняття працівників на роботу.

За результатами перевірки відповідачем прийняті: рішення № 003961304 від 10.01.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 47168 грн.; податкове повідомлення рішення від 10.01.2019 року № на суму 128016, 00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати; Рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, або подання не за тією формою звітності від 10.01.2019 року на суму 1360,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 10.01.2019 року на суму 10668,00 грн. за платежем військовий збір; податкове повідомлення рішення № від 10.01.2019 року на суму 510 грн., за платежем податок на доходи фіз. осіб, що сплачують податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п.

Не погодившись із зазначеними рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду.

Підставою для прийняття відповідачем спірних рішень стали наступні обставини господарської діяльності позивача, встановлені під час перевірки.

З матеріалів справи вбачається що 01.02.2017р. між позивачем (Клієнт) та ТОВ «Аутстаффер» (Виконавець) укладено Договір аутстаффінгу, за умовами якого Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати за заявкою клієнта послуги з надання клієнтові працівників виконавця (далі по тексту договору - працівники) для участі в виробничому процесі, управлінні виробництвом або для виконання інших функцій, пов`язаних з виробництвом та / або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг), на умовах, визначених цим договором. Виконавець приймає на себе наступні зобов`язання: в рамках суми отриманої від Клієнта винагороди, Виконавець несе відповідальність за виплату наданим працівникам винагороди та інших виплат (пп. 2.1.3 п. 2.1 Договору); розрахунок, нарахування та сплату податків та інших обов`язкових платежів до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв`язку з виплатою наданим працівникам винагороди здійснює Виконавець. Виконавець є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб з виплат працівникам, що виплачуються безпосередньо Виконавцем (пп. 2.1.4 пункту 2.1. Договору). Виконавець зобов`язується належним чином вести кадровий облік по всім працівникам. Обов`язок з належного оформлення трудових чи інших договорів зі своїми працівниками повністю лежить на Виконавці (пп. 2.1.6 п. 2.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.2. Договору Виконавець вправі: встановлювати працівникам винагороду і розмір інших виплат на свій розсуд з урахуванням рекомендацій Клієнта і вимог чинного законодавства (пп. 2.2.3 п. 2.2 Договору); без узгодження з Клієнтом залучати для виконання цього договору третіх осіб (пп. 2.2.6 п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору Клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: забезпечити своєчасний прийом наданих Виконавцем працівників і забезпечити їх роботою (пп. 2.3.2 п. 2.3 Договору); оплатити надані Виконавцем послуги з надання працівників в повному обсязі і в строки, передбачені цим договором (пп. 2.3.6 п. 2.3 Договору). Відповідно до п. 4.1 Договору сума винагороди Виконавця за цим договором узгоджується сторонами в протоколі узгодження ціни.

Клієнт щомісяця сплачує належну виконавцю суму винагороди за послуги з надання працівників не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним кварталом.

Таким чином, виходячи з умов вказаного договору, обов`язки щодо кадрового обліку, виплати винагороди та інших виплат працівникам, обчислення, нарахування та сплату податків та інших обов`язкових платежів до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв`язку з виплатою наданим працівникам винагороди здійснює Виконавець, тобто ТОВ «Аутстаффер».

Згідно з актами прийому-передачі наданих послуг за перевіряємий період надано послуг на 599100 грн., а саме:

- травень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі прибуткового касового ордеру (далі ПКО) від 29.05.2017 №3770, 30.05.2017 №3771, 31.05.2017 №3772, 01.06.2017 №3773, 02.06.2017 №3774, 05.06.2017 №3775, 06.06.2017 №3776, 07.06.2017 №3777;

- червень 2017 року - 66750,00 грн. на підставі ПКО від 04.07.2017 №4974, 05.07.2017 №4975, 06.07.2017 №4976, 07.07.2017 №4977, 10.07.2017 №4978, 11.07.2017 №4979, 12,07.2017 №4980,13.07.2017 №4981;

- липень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 07.08.2017 №6354, 08.08.2017 №6355, 09.08.2017 №6356, 10.08.2017 №6357, 11.08.2017 №6358, 14.08.2017 №6359, 15.08.2017 №6360, 16.08.2017 №6361;

- серпень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 05.09.2017 №67391, 06.09.2017 №7392, 07.09.2017 №7393, 08.09.2017 №7394, 11.09.2017 №7395, 12.09.2017 №7396, 13.09.2017 №7397, 14.09.2017 №7398;

- вересень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 06.10.2017 №8424, 09.10.2017 №8425, 10.10.2017 №8426, 12.10.2017 №8428, 13.10.2017 №8429, 11.10.2017 №8427, 16.10.2017 №8430,17.10.2017 №8431;

- жовтень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 07.11.2017 №9630, 08.11.2017 №9631, 09.11.2017 №9632, 10.11.2017 №9633, 13.11.2017 №9634, 14.11.2017 №9635, 15.11.2017 №9636, 16.11.2017 №9637;

- листопад 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 04.12.2017 №10415, 05.12.2017 №10416, 06.12.2017 №10417, 07.12.2017 №10418, 08.12.2017 №10419, 11.12.2017 №10420, №10421, 13.12.2017 №10422;

- грудень 2017 року - 76050,00 грн. на підставі ПКО від 20.12.2017 №11445, 21.12.2017 11446, 22.12.2017 №11447, 25.12.2017 №11448, 26.12.2017 №11449, 27.12.2017 №11450, №11451, 29.12.2017 №11452.

З посиланням на відомості інформаційних баз даних органів ДФС щодо не надання контрагентом позивача звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4), податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум у триманого з них податку (форма №1ДФ), а також щодо відсутності інформації, що підтверджує залучення ТОВ «Аутстаффер» інших суб`єктів господарювання до виконання послуг з надання персоналу Клієнтам-замовникам, відповідач дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Аутстаффер» працівників (штатних та позаштатних) та, як наслідок, відсутність факту реального надання послуг позивачу за договором аутстаффінгу від 01.02.2017р.

Відповідно до п.п.14.1.183 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України послуга з надання персоналу - господарська або цивільно-правова угода, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Чинне законодавство України не містить правової конструкції договору аутстаффінгу, тоді як зазначене поняття, яке фактично використовується у господарських правовідносинах, передбачає використання підприємством за винагороду праці осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з контрагентом (провайдером), який зазвичай виплачує заробітну плату таким працівникам (як їх фактичний працедавець).

Тобто, за договором аутстаффінгу компанія аутстаффер надає своїх кваліфікованих співробітників у тимчасове користування компанії замовника для виконання робіт на певний строк. Такі працівники можуть підпорядковуватися трудовому розкладу замовника, мати свої робочі місця на території замовника, але бухгалтерські та кадрові обов`язки (ведення документації, нарахування та сплата податків, виплата заробітної плати, оформлення трудових книжок тощо) здійснюються аутстаффером.

Між тим, суд вважає, що реалізація відповідних договорів аутстаффінгу має супроводжуватися обов`язковим складанням актів приймання-передачі послуг по наданню персоналу, надісланням рахунків на оплату отриманих послуг, а також оплатою відповідних послуг.

При цьому, встановлюючи реальність виконання цих операцій дослідженню підлягають складені трудові договори зі штатними спеціалістами фактичного працедавця, посадові інструкції наданих працівників, а також документи, що підтверджують кількість часу, фактично використаного кожним стороннім працівником (на підставі чого відбуваються розрахунки за надані послуги аутстаффінгу).

Надаючи правову оцінку зібраним доказам у справі, суд зазначає, що відповідач так і не надав актів приймання-передачі послуг по наданню персоналу, як наслідок, не встановлено обсягу виконуваної працівниками роботи та затраченого на це часу.

В даному випадку, наведені в акті перевірки акти приймання-передачі послуг, на думку суду, є формальною констатацією факту надання послуг, з яких неможливо встановити, яким чином провайдер міг встановити фактично відпрацьований своїм працівником час, виконаний обсяг робіт, а як наслідок вірно нарахувати заробітну плату.

Крім того, з матеріалів справи та пояснень позивача під час проведення перевірки, вбачається, що надані в оренду позивачу працівники не мають трудових відносин з контрагентом ТОВ «Аутстаффер» та є працівниками нерезидента України - компанії «Марінекс LTD» (місцезнаходження: Сейшели, Глобал Гейтвей 8, Ру де ла Перл, Провіденс Mare).

З наведеного слідує, що фактичним змістом спірних правовідносин є надання ТОВ «Аутстаффер» посередницьких послуг у передачі в оренду персоналу компанії «Марінекс LTD».

В свою чергу, із змісту укладеного договору аутстаффінгу, а також розуміння правової природи відповідного договору, суд робить висновок, що метою його укладення є надання власного персоналу провайдера в оренду, а не надання посередницьких послуг з працевлаштування персоналу третьої особи. Між тим, заявлене у договорі та реалізоване третьою особою право залучати до виконання умов укладеного договору третіх осіб, на думку суду спотворює правову природу договору аутстаффінгу та, як наслідок, свідчить про виникнення між сторонами іншого виду правовідносин.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими доводи податкового органу, що ТОВ «Аутстаффер» не мало можливості виконати взяті на себе зобов`язання перед позивачем за договором аутстаффінгу від 01 лютого 2017 року, у зв`язку з чим відповідачем цілком обґрунтовано поставлено під сумнів реальність вчинених господарських операцій.

Однак, при вирішенні спору суд враховує, що за результатами проведеної у позивача позапланової перевірки відповідачем не досліджувалося питання щодо завищення ФО ОСОБА_1 витрат внаслідок не підтвердження факту придбання послуг від ТОВ «Аутстаффер».

Податковий орган дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах у позивача статусу податкового агента щодо осіб, працю яких він використовував у виробничому процесі, у зв`язку з чим спірними рішеннями донарахував товариству до сплати грошові зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, військовий збір та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За позицією відповідача, оскільки по взаємовідносинах з ТОВ «Аутстаффер», останній не мав можливості виконати умови Договору аутстаффінгу, послуги з надання персоналу не мають реального характеру, що дає підстави для висновку, що позивач використовував працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, в наслідок чого не визначено базу оподаткування під час нарахування доходів працівникам, праця яких використовувалась без належного оформлення.

Розділом IV ПК України врегульовано порядок сплати податку на доходи фізичних осіб.

Згідно п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно пп.164.2.1 п.164.2 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно п. 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 16і підрозділу 10 Розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Підпунктом 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, тобто загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою (1,5 відсотків), визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Згідно із п. 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011р., платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.1 ч.1 ст.7 Закону № 2464).

Статтею 4 Закону визначено платників ЄСВ, у тому числі роботодавці, а ст.7 Закону - база нарахування єдиного внеску.

ЄСВ нараховується роботодавцем на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати.

З вказаних норм слідує, що до бюджету податковим агентом підлягає сплаті податок з доходу, нарахованого на користь платника податку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи розрахунок визначених позивачу до сплати суми податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснено контролюючим органом виходячи із сум мінімального розміру заробітної плати на кожного працівника (всього 17 осіб за травень місяць 2017 року, 15 осіб за червень місяць та 17 осіб з липня 2017 року по грудень 2017 року щомісячно).

Тобто, база нарахування визначена відповідачем не виходячи із сум нарахованої винагороди фізичним особам, що, на думку суду, не може свідчити про відповідність грошових зобов`язань в оскаржуваних рішеннях податкового органу, критерію обґрунтованості.

При цьому, документів, підтверджуючих нарахування винагороди, виплаченої фізичним особам із зазначенням їх прізвищ, імен, сум виплаченої винагороди, періодів тощо, суду надано не було.

У зв`язку з не доведенням податковим органом правильності нарахованих позивачу до сплати сум грошових зобов`язань суд доходить висновку про необґрунтованість податкових повідомлень-рішень від 10 січня 2019 року №№, , та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 січня 2019 року №, рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання або подання не за тією формою звітності від 10 січня 2019 року №.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач належними доказами не підтвердив правомірність спірних рішень.

Висновки експертизи на правильність рішення суду не впливають.

Відповідно до ч.4 ст.137 КАС України у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В судовому засіданні 10 грудня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 72), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Аутстаффер" (, 73000, м. Херсон, Миколаївське шосе, 26) про визнання протиправним та скасування рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 003961304 від 10.01.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.01.2019 року № на суму 128016,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, або подання не за тією формою звітності від 10.01.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № від 10.01.2019 року за платежем "військовий збір".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № від 10.01.2019 року за платежем "податок на доходи фіз. осіб, що сплачують податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2894 (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) грн. 32 коп., шляхом безспірного списання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати пов`язані з проведенням судово- економічної експертизи в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 грудня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030200