Справа № 160/8048/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/8048/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 41/03/22-19 від 20.09.2018 в призначенні позивачу пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 11.09.2018;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно поданої заяви від 11.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмова відповідача є протиправною та такою, що порушує право позивача на пенсійне забезпечення.

Трудова книжка позивача містить записи про роботу на посадах, віднесених до Списку № 1 та атестованих згідно чинного законодавства. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні суд першої інстанції дійшов висновку про ненадання позивачем на розгляд відповідачу документів, які підтверджують його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що, за відсутності у трудовій книжці останнього записів про роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та відомостей про зайнятість на підземних роботах повний робочий день, унеможливлює призначення зазначеної пенсії.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими,

невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує, що відповідач визнав пільговий стаж позивача тільки з 2000 року за індивідуальними відомостями застрахованої особи.

Періоди роботи позивача з 03.05.1994 року по 2000 рік відповідачем не враховано, оскільки вони підтверджуються довідками, виданими ЗАТ «Внешторгсервіс», яке зареєстроване на непідконтрольній Україні територіях Донецької та Луганської областей.

Оскільки записами в трудовій книжці підтверджено, що позивач у період з 03 травня 1994 року по 21 березня 2017 року працював на посадах, які дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому відповідний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме, загальний стаж роботи визначається за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України згідно сплати страхових внесків, а пільговий стаж обчислюється згідно відомостей по спец стажу індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України.

Пільговий стаж позивачу зараховано за індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України та довідкою з ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» і пільговий стаж за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 17 років 11 місяців 29 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, зазначає , що позивач вже звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах починаючи з 27.03.2018 року, за результатом розгляду якого у задоволенні позову відмовлено.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримують доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягають на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом №41/03/22-19 від 20.09.2018 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу. Підставою для відмови вказано на те, що пільгові довідки видані ЗАТ «Внешторгсервіс», яке зареєстроване на непідконтрольній території та не є правонаступником шахти «Індустрія», шахти «Ворошилівська» в/о Ровенькиантрацит», шахти ім. Космонавтів ВАТ ДХК «Ровенькиантрацит», В/П «шахти ім. М.В. Фрунзе» ДП «Ровенькиантрацит», шахти ім. В.В. Вахрушева. Отже, пільговий стаж заявнику зараховано за індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України та довідкою з ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» і пільговий стаж за частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає - 17 років 11 місяців 29 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Приписами частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа, тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем визнано пільговий стаж ОСОБА_1 з 2000 року на підставі даних індивідуальних відомостей застрахованої особи.

Предметом спору у даній справі є наявність підстав для врахування пільгового стажу позивача за період з 03.05.1994 року по 2000 рік для нарахування пенсії за правилами частини 3 статті 144 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 працював:

- на шахті «Індустрія»:

з 03.05.1994 учнем гірничого підземного робітника з повним робочим днем під землею;

з 10.05.1994 по 30.06.1994 навчався в учбовому пункті за професією «машиніст підземних установок підземний гірничий робітник»;

з 08.07.1994 переведений підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею;

з 15.06.1995 по 23.08.1995 навчався в учбовому пункті за професією «гірничий робітник очисного вибою»;

з 28.08.1995р. звільнений з роботи;

на шахті «Ворошилівська» в/о Ровенькиантрацит»:

гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею з 25.12.1995;

з 23.08.1996 звільнений з роботи;

на орендному підприємстві по видобутку вугілля шахті 71 «Індустрія»:

гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею з 18.05.1998;

з 14.01.1999 звільнений з роботи;

на шахті ім. Космонавтів ВАТ ДХК «Ровенькиантрацит» №1:

гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем під землею з 30.03.1999;

з 11.10.2004 по 14.01.2005 навчався в учбовому пункті за професією «машиніст гірничо-виймальних машин»;

з 01.06.2005 звільнений з роботи;

на В/П «Шахті ім. М.В. Фрунзе» ДП «Ровенькиантрацит»:

машиністом гірничо-виймальних машин підземним 6 розряду з повним робочим днем під землею з 10.06.2005 по 06.09.2005;

на шахті ім. В.В. Вахрушева:

гірничим робітником очисного вибою з повним робочим днем під землею з 23.09.2005 по 14.12.2005;

на В/П «Шахтоуправлінні «Ровеньківське» ДП Ровенькиантрацит»:

гірничим робітником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею з 03.01.2006;

з 12.02.2007 по 04.07.2007 навчався в учбовому пункті за професією «майстер - підривник»;

з 05.07.2007 переведений майстром - підривником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею на дільницю БВР;

з 31.05.2008 - звільнений з роботи;

на Д/П «Ровенькиантрацит» В/П «Шахті ім. М.В. Фрунзе»:

майстром - підривником 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею з 09.06.2008;

з 11.03.2011 переведений машиністом гірничо - виймальних машин підземним 6 розряд з повним робочим днем під землею;

з 14.01.2012 звільнений з роботи;

у ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» В/П «Шахті ім. М.В. Фрунзе»:

машиністом гірничо-виймальних машин підземним 6 розряду з повним робочим днем під землею з 15.01.2012;

з 21.03.2017 звільнений з роботи.

Згідно трудової книжки та довідки, яка уточнює пільговий характер роботи від 11.09.2018 року № 641, виданої ВАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» з 03.04.2017 по теперішній час, позивач працює машиністом гірничо - виймальних машин з повним робочим днем під землею.

Відповідно до записів у трудовій книжці за №№ 16,22,25,29,33,37,38 займані позивачем посади за результатами атестації робочих місць підтверджують право на пенсію за Списком №1. (а.с. 29-37)

Отже, трудова книжка позивача містить записи про повну трудову діяльність позивача, скріплені печатками роботодавців, у хронологічному порядку з посиланням на первинні документи. Відповідний стаж роботи позивача з повним підземним робочим днем в шахті та проведення атестації робочих місць, підтверджено записами в трудовій книжці, в якій посади позивача відповідають посадам передбаченим Списком № 1

Аналіз зазначених нормативно-правових актів та обставин справи свідчать про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.02.2019 року по справі № 423/3544/16-а, від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17.

Щодо посилання відповідача про відсутність підстав для врахування пільгових довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданих ЗАТ «Внешторгсервіс», яке зареєстроване на непідконтрольній території та не є правонаступником шахти «Індустрія», шахти «Ворошилівська» в/о Ровенькиантрацит», шахти ім. Космонавтів ВАТ ДХК Ровенькиантрацит», В/П «шахти ім. М.В. Фрунзе» ДП «Ровенькиантрацит», шахти ім. В.В. Вахрушева, колегія суддів зазначає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємствах, які знаходиться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Щодо посилання відповідача та суду першої інстанції на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 року у справі № 804/4489/18, колегія суддів зазначає наступне.

У справі № 804/4489/18 предметом спору була відмова УПФУ в призначенні пенсії на пільгових умовах від 03.04.2018 року, проте у цій справі предметом спору є відмова УПФУ в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах від 20.09.2018 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування висновків рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/4489/18 до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, враховуючи, що записами у трудовій книжці позивача, яка є основним документом, що підтверджує загальний стаж роботи, підтверджено стаж роботи позивача у спірний період з повним підземним робочим днем в шахті та проведення атестації робочих місць, посади позивача відповідають посадам передбаченим Списком № 1, суд апеляційної інстанції дій шов висновку, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах є неправомірною.

Щодо обрання способу захисту порушеного права позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення частини 2 статті 245 КАС України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Колегія суддів зазначає, що у правовідносинах щодо призначення пенсійних виплат органи пенсійного фонду не наділені дискреційними повноваженнями, оскільки зобов`язані прийняти одне з рішень (про призначення пенсії або про відмову у призначенні), яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваної відмови відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 11.09.2018, що належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

Відповідно статті 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини у справі та не надано належної оцінки встановленим обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. За подання апеляційної скарги позивачем понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1473,20 грн.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 41/03/22-19 від 20.09.2018 в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 11.09.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 11.09.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1473 (одна тисяча чотириста сімдесят три) грн. 20коп.

Постанова набирає законної сили з 21.11.2019 та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров