Справа № 420/5039/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5039/19
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Дата і місце ухвалення 23.10.2019р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення № 82 від 18.03.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про визнання протиправним рішення № 82 від 18.03.2019 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 року, та здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 20.11.2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", управління ПФУ дійшло висновку про недоцільність такого переходу у зв`язку з тим, що розмір пенсії буде меншим за розмір пенсії, яку вже отримує позивач.

Апелянт також посилався на те, що наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року № 750 було затверджено порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, яким встановлено, які саме показники враховуються при наданні довідок для призначення пенсії. При цьому, вказаним Порядком не передбачено включення у довідку для перерахунку пенсії такої складової як надбавка за високі досягнення у праці.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що і до розрахунку пенсії позивача вказана надбавка не може бути включена, а тому розмір пенсії, на яку має право позивач згідно Закону України "Про державну службу" складатиме 7085 грн., тоді як розмір пенсії, яку вона вже отримує згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" складає 7303,85 грн.

Враховуючи викладене Головне управління ПФУ в Одеській області вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для переведення ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший, а тому рішення про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" є правомірним та обґрунтованим.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, та з 21.06.2018 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.11.2018 року позивач звернулась до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме, з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року (далі - Закон № 889).

До заяви позивачем були додані наступні документи: диплом про навчання; довідки про заробітну плату, в тому числі довідки № 2315 та № 2316; довідка про зміну назви організації; довідка про прийняття на роботу; документи про стаж; лист ГУ Держгеокадастру в Одеській області; паспорт; свідоцтво про шлюб та копія трудової книжки.

Також позивачем 20.11.2019 року подано начальнику Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву, в якій позивач просила у разі недостатності поданих документів, всі інші необхідні документи для призначення пенсії як державному службовцю взяти до відома з пенсійної справи. Також у вказаній заяві позивач просила залишити її на пенсії за віком у разі, якщо перехід на інший вид пенсії буде недоцільним.

Рішенням від 18.03.2019 року № 82 відповідач відмовив ОСОБА_1 у переході на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" у зв`язку з недоцільністю такого переходу.

У вказаному рішенні управління Пенсійного фонду України посилалось на те, що з урахуванням наданих для визначення розміру пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" довідок про складові заробітної плати, розмір пенсії згідно з цим Законом склав 7085 грн. Зазначено, що до розрахунку не включена надбавка за високі досягнення у праці, так як не передбачена Порядком № 750.

З огляду на те, що розмір пенсії позивача відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 7303,85 грн., а розрахований розмір пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" є меншим, та складає 7085 грн., у призначенні пенсії за віком як державному службовцю було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач оскаржила його до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки ОСОБА_1 має стаж на посаді державної служби 22 роки 03 місяців 5 днів, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, вона має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Вищезгаданого висновку, суд першої інстанції дійшов провівши аналіз законодавства про пенсійне забезпечення державних службовців, яке визначає умови для призначення пенсії вказаного виду, дослідивши обставини наявності у позивача необхідного стажу для призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Однак, зазначені обставини не є предметом спору у даній справі, оскільки відповідачем не заперечувалось право позивачки на отримання пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з недостатністю стажу або недосягненням віку, необхідного для призначення песнії, а наголошувалось саме на недоцільності переходу позивача на такий вид пенсії, у зв`язку із зменшенням її розміру.

Вказаним доводам відповідача суд першої інстанції взагалі не надав жодної правової оцінки; судом першої інстанції не досліджувались обставини доцільності або недоцільності переходу позивача на інший вид пенсії, як головного аргументу сторони відповідача в обґрунтування правомірності відмови у призначенні пенсії як державному службовцю.

При цьому, судом першої інстанції безпідставно визначено, що підставою для відмови у призначенні позивачці пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" став висновок відповідача про нерозповсюдження на неї дії Закону № 889, тоді як ні в оскаржуваному рішенні від 18.03.2019 року, ні у відзиві на позовну заяву відповідач на це не посилався.

Все вищезазначене призвело до порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який гарантується Кодексом адміністративного судочинства України та постановлення рішення з порушенням норм процесуального права.

За наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного:

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, вказаним Законом визначено, що пенсія за віком згідно Закону України "Про державну службу" може призначатись як і з заробітної плати і її складових самої особи, яка звернулась за призначенням пенсії, а може бути призначена, виходячи із складових заробітної плати працюючих на аналогічній із заявником посаді державного службовця або прирівняних до них посад.

В ході розгляду справи з`ясовано, що позивач на момент звернення до управління Пенсійного фонду не була державним службовцем, а орган, в якому позивач працювала на посаді державного службовця - змінив назву.

Відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

При цьому, пунктом 6 Порядку № 622 передбачено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

На виконання пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889) та пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року № 750 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 750 визначено, що у разі ліквідації державного органу без правонаступника або якщо останнє місце роботи особи на посаді державної служби було в органі, який на час призначення особі пенсії відсутній чи у якому на час призначення пенсії перейменовані (відсутні) посади, у тому числі відсутні відповідні посади державної служби, довідки для призначення пенсії видають:

Міністерство соціальної політики України - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було в державних органах, юрисдикція яких поширювалася на всю територію України;

структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення) рад - особам, у яких останнє місце роботи на посаді державної служби було у відповідних державних органах, юрисдикція яких поширювалася на територію однієї або кількох областей, м. Києва або м. Севастополя, одного або кількох районів, міст обласного значення, та органах місцевого самоврядування.

Форму довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року № 1-3.

При цьому, слід зазначити, що пунктом 4 Порядку № 750 передбачено, що для надання довідок для призначення пенсії враховуються:

1) посадовий оклад і надбавка за ранг - в розмірах, чинних на день звернення за призначенням пенсії працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи та займаною посадою на державній службі, до яких прирівнюються посади працівників ліквідованих державних органів, згідно з переліком посад та постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників державних органів, що наведені у додатку 1 до цього Порядку, та згідно з переліком посад та нормативно-правових актів, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників установ та організацій до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, що наведені у додатку 2 до цього Порядку, а також згідно з переліком посад та постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких затверджувалися посадові оклади працівників державних органів, посади яких у зв`язку з набранням чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не належать до посад державної служби, що наведені у додатку 3 до цього Порядку;

2) надбавка за вислугу років - на рівні 3 відсотків посадового окладу за прирівняною посадою державної служби за кожен календарний рік стажу державної служби на час призначення пенсії, але не більше ніж 50 відсотків посадового окладу;

3) премія - в розмірі 10 відсотків посадового окладу за прирівняною посадою державної служби;

4) грошова допомога, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки державним службовцям, - у розмірі 1/12 сум розмірів посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років, премії, визначених відповідно до підпунктів 1-3 цього пункту;

5) надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації - у розмірах, визначених законодавством (за умови встановлення).

Як вбачається з матеріалів справи, при звернення позивача із заявою про перехід на інший вид пенсії нею було подано до органу Пенсійного фонду України дві довідки про складові про складові заробітної плати для призначення пенсії від 29.10.2018 року № 2315 та № 2316, видані Управлінням соціального захисту населення Ренійської районної державної адміністрації.

У вказаних довідках зазначено складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади та рангу, на якій працювала позивач і розміри вказаних показників визначені станом на жовтень 2018 року, тобто у довідці відображені складові заробітної плати працюючого державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років, а також середні розміри надбавок, премій та інших виплат) станом на місяць, що передує зверненню за пенсією.

Зазначені довідки були видані на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 року № 750, про що зазначено у їх змісті.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у наданій довідці № 2316 відсутні відомості щодо розміру надбавки за високі досягнення у праці, а також щодо розміру надбавки за виконання особливо важливої роботи.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що Пенсійний орган є суб`єктом, на якого покладено обов`язок призначення та перерахунку пенсій на підставі наданих йому підприємствами, установами та організаціями довідок про складові заробітної плати, які враховуються для призначення пенсії, в яких і вказується вид складової та його розмір.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Ізмаїльським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено ОСОБА_1 розрахунок розміру пенсії державного службовця у відповідності до вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх належних складових заробітної плати, які враховуються при призначенні пенсії згідно Закону України "Про державну службу".

При цьому, твердження позивача про безпідставне неврахування відповідачем при розрахунку пенсії державного службовця листа архівного відділу Ренійської районної державної адміністрації від 30.10.2018 року № Б-106 колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на те, що призначення пенсії державного службовця здійснюється саме на підставі довідок про складові заробітної плати, виданих уповноваженими органами. Крім того, норми ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року не передбачають можливість враховувати при призначенні пенсії частину виплат, виплачених працюючому державному службовцю по відповідній посаді в місяці, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії та частину виплат, які отримував державний службовець до моменту виходу на пенсію та звільнення з роботи.

В свою чергу, враховуючи, що розмір розрахованої позивачу пенсії державного службовця був меншим за розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку отримує ОСОБА_1 , Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області дійшло вірного висновку про недоцільність переходу позивача на пенсію державного службовця.

Зважаючи на зазначене колегія суддів вважає, що рішення Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 82 від 18.03.2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно Закону України "Про державну службу" є правомірним та обґрунтованим, скасуванню не підлягає, а тому в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим, на підставі ст.317 КАС України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Частиною статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, за предметом позову вказана справа віднесена до справ незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення № 82 від 18.03.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Постанову виготовлено та підписано 18.12.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук