Справа № 461/7175/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7175/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Львівської міської ради №3014 від 12.06.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.92 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 1 700,00 гривень.

Обґрунтовуючи заявлений позов, покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1 700,00 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи та розглянуто справу за його відсутності, без належного його повідомлення про розгляд справи. Також вказує на те, що у його діях був відсутній складу будь-якого порушення, чого не взято до уваги органом уповноваженим на розгляд даної справи. Просить оскаржувану постанову визнати протиправною та скасувати, задовольнити адміністративний позов, а провадження у справі закрити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився неодноразово, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Також, не подав до суду відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд постановив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступне.

Постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Львівської міської ради №3014 від 12.06.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.92 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 гривень.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу (ч.1 ст.218 КУпАП).

Диспозицією ст. 92 КУпАП передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини: ухилення від підписання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини; порушення режиму використання пам`ятки культурної спадщини; порушення режиму історико-культурного заповідника чи історико-культурної заповідної території; проведення ремонтних, реставраційних, реабілітаційних робіт на пам`ятці культурної спадщини, зміна призначення пам`ятки культурної спадщини, її частин та елементів, здійснення написів, позначок на ній, на її території та в її охоронній зоні без письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини; ухилення від передачі в установленому порядку знайдених під час археологічних розвідок, розкопок рухомих предметів, пов`язаних з нерухомими об`єктами культурної спадщини, на постійне зберігання до музеїв (державних фондосховищ), у яких зберігаються музейні предмети і музейні колекції, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 проводив ремонтні роботи по заміні дерев`яних віконних заповнень 4 шт. і дерев`яного дверного заповнення на пам`ятці культурної спадщини (вул. Листопадового чину, 14/4) без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, чим порушив вимоги законодавства про охорону культурної спадщини, передбачені ст.92 КУпАП.

Однак, таке формулювання не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Згідно положень даної статті, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Вимога ст. 283 КУпАП щодо обов`язкового зазначення у постанові нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, спрямована на забезпечення законності рішень, які приймаються, та виключає двозначність тлумачення складу адміністративного діяння, за вчинення якого на винну особу накладається адміністративне стягнення.

Натомість, контролюючий орган, в оскаржуваній постанові, обмежився лише зазначенням номера статті, не вказавши які саме норми Закону України «Про охорону культурної спадщини» було порушено позивачем, що суперечить вимогам ст. 283 КУпАП.

У той же час, у матеріалах справи міститься фотофіксація об`єкту нерухомості на якому проводились ремонтні роботи. Разом з тим, вказані документи не фіксують здійснення такого ремонту саме позивачем. Водночас, сам позивач стверджує, що заміна віконних заповнень у квартирі ним не проводилась, а вікна були встановлені багато років тому попереднім власником.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову по справі.

Відомостей про належне оповіщення позивача про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності суду відповідачем не подано, при цьому, як видно з оскаржуваної постанови справу було розглянуто у відсутності позивача.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України "Про ратифікацію Конвенції" від 17.07.1997 року, Конвенція про захист прав людини та основних свобод та протокол до неї, є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 ЄКПЛ та ст. 2- 4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративне правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертизи та залучення свідків, право бути повідомленим про час та місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом. Та основне те, що особа має право бути негайно і детально проінформована зрозумілою для нього мовою компетентним органом державної влади про характер та причини обвинувачення, мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту та захищати себе особисто чи використовувати захисника.

Однак, органом уповноваженим на розгляд справи позивача було проігноровано вищевказані вимоги закону та розглянуто справу у відсутності позивача, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 права надати під час розгляду справи пояснення з приводу складеного протоколу та надати з цього приводу відповідні докази, реалізувати гарантоване Конституцією України право на захист. При цьому, відповідачем не подано суду жодного доказу щодо належного оповіщення позивача про розгляд його справи.

Наведена обставина ставить під сумнів справедливість провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки під час розгляду справи відповідачем не отримано пояснень від правопорушника та не з`ясовано ступеня його вини, наявність чи відсутність в його діях складу даного правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

За таких обставин, суд вважає, що мотиви наведені відповідачем в оскаржуваній постанові на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.92 КУпАП не є достатніми та належними, оскільки провадження у справі відбулось без забезпечення повноти дослідження обставин справи, з порушенням встановленої КУпАП процедури, з допущенням порушення права на захист, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до Виконавчого комітету Львівської міської ради. При цьому, під час розгляду справи уповноваженому органу слід врахувати обставини, наведені у даному судовому рішенні, які стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, усунути вказані недоліки та оцінити доводи позивача щодо відсутності у його діях складу правопорушення.

Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення, оскільки підстави для закриття провадження у справі на даному етапі відсутні.

Згідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Львівської міської ради №3014 від 12.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.92 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 1 700,00 гривень.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.92 КУпАП направити на новий розгляд до Виконавчого комітету Львівської міської ради.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2019 року