Справа № 9901/249/19
Суддя: Пророк Віктор Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
справа № 9901/249/19 (провадження № 11-845 заі 19)
Велика Палата Верхового Суду розглянула апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправними і постановою від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу залишила без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України), у якому просив визнати протиправною відмову в наданні відповіді на його інформаційний запит від 07 квітня 2019 року щодо члена ВККС України, на розгляді у якого знаходиться повідомлення про недостовірність тверджень у декларації доброчесності судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_2.
2. Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року позов задоволений. Визнано протиправною відмову ВККС України надати відповідь на запит ОСОБА_1. про надання публічної інформації від 07 квітня 2019 року інформацію щодо члена ВККС України , на розгляді якого знаходиться повідомлення ОСОБА_1 про недостовірність тверджень у декларації судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_2.
3. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - суд першої інстанції) дійшов такого висновку з огляду на те, що запитувана ОСОБА_1 від 07 квітня 2019 року у ВККС України інформація про члена цього органу, на розгляді якого знаходиться подане позивачем повідомлення, не відноситься до службової, а отже й доступ до неї не може бути обмежено.
4. Не погодившись із таким судовим рішенням ВККС України подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись нанеправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
5. Велика Палата Верховного Суду розглянула вищезазначену справу та постановою від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу ВККС України залишила без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
6. Однак Велика Палата Верховного Суду розглядаючи справу залишила поза увагою обставини, які перешкоджали справедливому судовому розгляду з огляду на об`єктивну неможливість забезпечення ВККС України ефективним засобом юридичного захисту з огляду на таке.
7. 07 листопада 2019 року набрав чинності Закон України від 16 жовтня 2019 року № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» (далі - Закон України № 193-IX).
8. Пунктами 2 та 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визначено, що з дня набрання ним чинності повноваження членів ВККС України припиняються, а керівник секретаріату ВККС України призначається за результатами конкурсу з урахуванням вимог закону.
9. ВККС України протягом двох місяців з дня формування її нового складу завершує процедуру добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного рішенням Комісії від 03 квітня 2017 року № 28/зп-17. Інші процедури, які були розпочаті ВККС України відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності цим Законом, продовжуються новим складом ВККС України, утвореної відповідно до цього Закону.
10. Вища рада правосуддя протягом 90 днів з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, формує за результатами конкурсу склад ВККС України відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
11. ВККС України реалізує свої повноваження та керується у своїй діяльності, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
12. Відповідно до статті 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВККС України є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс та рахунки в органах Державної казначейської служби України.
13. Тобто Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що будь-які рішення ВККС України приймаються лише колегіально, або в установленому Законом порядку відповідний колегіальний орган делегує голові ВККС України повноваження, в тому числі на представництво цього колегіального органу, висловлення його колегіальної волі при розгляді справ у суді. У подальшому голова ВККС України може передоручити частину делегованих йому членами ВККС України повноважень іншій особі, зокрема працівнику апарату ВККС України.
14. Таким чином, на час перегляду Великою Палатою Верховного Суду цієї справи та прийняття постанови від 10 грудня 2019 року відповідач у справі - ВККС України, фактично перебуває у стані перетворення, тобто повноваження попереднього складу членів та голови цього колегіального органу вже припинені на підставі зазначених норм Закон України № 193-IX, водночас новий склад ВККС України ще не утворений, у визначеному законодавством порядку.
15. Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі у разі, зокрема, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника.
16. Оскільки, предметом спору в цій справі є протиправні дії щодо ненадання ВККС України запитуваної інформації то фактичне неіснування складу ВККС України (члени колегіального органу та його голова) є обставиною, що унеможливлює реалізацію цим органом своїх прав та виконання обов`язків, обумовлених його правовим статусом як державного колегіального органу суддівського врядування, тобто свідчить про тимчасову неповноважність ВККС України під час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
17. Отже, особа, яка представляє інтереси ВККС України на підставі довіреності, виданої ВККС України в особі голови, повноваження якого як і всіх членів ВККС України, на дату розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду були припинені, не може ураховувати дійсну позицію тимчасово неповноважного (недіючого) органу до утворення нового складу ВККС України, а відтак і належно забезпечити представництво інтересів ВККС України, що в силу вимог пункту 1 частини першої статті 236 КАС України є безумовною підставою для зупинення провадження у справі до моменту формування складу ВККС України задля надання змоги цьому учаснику справи належно представляти свої інтереси в суді.
Таким чином належним процесуальним рішенням Великої Палати Верховного Суду було б зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій протиправнимидо моменту утворення нового складу ВККС України, а не розгляд справи по суті.
Суддя В. В. Пророк
Окрема думка складена 13 грудня 2019 року