Справа № 810/2036/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2036/16 Головуючий у 1 інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛБАНК" Савельєвої Анни Миколаївни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛБАНК" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛБАНК" Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої А.М. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в межах гарантованої суми відшкодування;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву А.М. включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 100 000 грн., відповідно до Договору банківського рахунку № 13965/П-1-980 від 13 жовтня 2014 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 13 жовтня 2014 року № 13965/П-1-980. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку від 13 жовтня 2014 року № 13965/П-1-980.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛБАНК" Савельєва Анна Миколаївна звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що трансакція ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами», відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним правочином, при цьому, така трансакція, на думку апелянта, була спрямована виключно на документальне оформлення підстав отримання гарантованих виплат від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" є юридичною особою, що зареєстрована 22 березня 2010 року.

13 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" укладено Договір банківського рахунку №13965/П-1-980 та відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Постановою Правління Національного банку України від 09 липня 2015 року № 452/БТ Публічне акціонерне товариство "РАДИКАЛ БАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 липня 2015 року № 130, з 10 липня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "РАДИКАЛ БАНК".

В силу положень статті 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з 10 липня 2015 року призупинені всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), повноваження усіх органів управління банку та органів контролю перейшли до Фонду, припинено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

9 липня 2015 року, у день прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про запровадження в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" тимчасової адміністрації (від 09.07.2015 року №130) та напередодні запровадження заборони на задоволення вимог кредиторів, згідно із статтею 36 вказаного Закону, ОСОБА_1 вніс через касу ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (с. Петропавлівська Борщагівка) готівку в сумі 100000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 09 липня 2015 року №14818 з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами".

З виписки по особовому рахунку позивача вбачається, що транзакція з поповнення рахунку позивача на суму 100000,00 грн. в операційній системі ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" АБС Б-2 проведена банком 09 липня 2015 року о 17:54:53, вхідний залишок коштів (на початок дня) - 0,00 грн.; вихідний залишок (на кінець дня) - 100000,00 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 09 листопада 2015 року № 769 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК".

На підставі вказаної постанови НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 листопада 2015 року № 203 про початок процедури ліквідації ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", призначено Уповноважену особу Фонду - Савельєву Анну Миколаївну, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України від 23.02.2012 р. № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на два роки з 10 листопада 2015 року до 09 листопада 2017 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 13 листопада 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ "РАДИКАЛ БАНК", для отримання коштів вкладники ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» з 13.11.2015 р. до 24.12.2015 р. включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО".

На виконання вимог статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з метою забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 вказаного Закону, Уповноваженою особою Фонду видано наказ від 09 листопада 2015 року № 204 "Про визнання правочинів нікчемними", в якому визначені критерії, за якими мають оцінюватися правочини і транзакції банку на предмет висновків щодо їх дійсності.

Так, відповідно до вказаного наказу, ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" вирішив вважати нікчемними, зокрема: транзакції у системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня; транзакції в системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта через рахунки касу 09.07.2015 за одним й тим самим часом проведення транзакцій в одній касі одним і тим же касиром; правочини, які є пов`язаними з вкладами (депозитними) операціями за договорами банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів таких осіб в ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" згідно з додатком № 1 до наказу.

11 листопада 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення до його до реєстру вкладників для виплати за рахунок Фонду гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом.

Згідно з повідомленням ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" від 13 листопада 2015 року №3364/15, підписаним Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" Савельєвою А.М., банк, посилаючись на положення статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 202, 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України повідомив позивачу, що вважає нікчемним правочин - транзакцію з поповнення поточного рахунку позивача через касу банку, оскільки, він вчинений 09 липня 2015 року за одним й тим самим часом проведення транзакцій в операційній системі АБС Б-2, в одній касі одним і тим же касиром.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) визначено правові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодувань за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до підпунктів 3-4 частини 1 статті 2 вищевказаного Закону, вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

В силу частини 1 статті 3 Закону №4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч. 1 ст. 4 Закону №4452-VI).

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини 1 статті 27 вищевказаного Закону (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду, станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В силу ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Згідно частини 5 статті 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію, формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (ч. 6 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Відповідно до положень частини 1 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (ч. 3 ст. 34 Закону № 4452-VI).

В силу ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Повноваження Уповноваженої особи Фонду визначені ст. 37 Закону № 4452-VI.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ч. 2 та ст. 37 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2014 року між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір банківського рахунку №13965/П-1-980 (а.с. 8-11).

Згідно з умовами цього договору, банк відкрив позивачу поточний рахунок у гривні № НОМЕР_1 та повинен був здійснювати його розрахунково-касове обслуговування і нарахування процентів на умовах та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до квитанції від 09 липня 2015 року №14818, позивачем було внесено через касу банку готівкові кошти та поповнено поточний рахунок на суму 100 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» (а.с. 12).

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, на думку колегії суддів, на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок до банку, позивач надав належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладеного договору були внесені.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів не погоджується з твердженням апелянта про те, що фактично операції з внесення готівки не проводилися, а здійснювалося лише документальне оформлення операцій з метою отримання гарантованої Фондом суми відшкодування, оскільки, як було встановлено вище, факт зарахування коштів за банківський рахунок позивача підтверджуються належними і допустимими доказами. При цьому, на думку колегії суддів, клієнт банку не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи, у зв`язку з чим, несвоєчасне або неналежне внесення до електронної системи банку відомостей про фінансову операцію не може спростовувати факт зарахування коштів на банківський рахунок, який підтверджується належним доказом.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до повідомлення №3364/15 від 13 листопада 2015 року, позивача повідомлено про те, що згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», трансакція ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 грошової суми з призначенням платежу «Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами» на суму 100000,00 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015 р., час вчинення трансакції 17:54 є нікчемною (а.с. 104-105).

Колегія суддів зазначає, що Уповноважена особа не здійснювала перевірку Договору банківського рахунку №13965/П-1-980 від 13 жовтня 2014 року, відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та не встановлювала його нікчемність.

Колегія суддів не погоджується посиланням відповідача на ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, як на підставу визнання трансакції нікчемною, з огляду на наступне.

Так, колегія суддів зазначає, що банком не здійснювалось безоплатне відчуження майна на користь позивача, банк також не відмовлявся від власних майнових вимог, а прийняті зобов`язання виникли саме на підставі договору банківського рахунку після зарахування грошових коштів на рахунок позивача у банку.

Також, відповідачем не надано доказів того, що банк став неплатоспроможним або виконання грошових зобов`язань банку перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим саме внаслідок вчиненої позивачем трансакції.

Щодо посилання апелянта на проведення трансакцій через каси банку, що мають одночасну реєстрацію в системі АБС Б-2 за одним й тим самим часом, проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром, колегія суддів зазначає, що це не є підставою для визнання правочину нікчемним, оскільки, така підстава не передбачена ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 зазначила наступне: «…Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI».

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, також, вказала про таке: «…здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами банку. Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею».

Така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких, в цей час проводились операції по рахункам вкладників, на думку колегії суддів, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні її до переліку вкладників. Крім того, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності. В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 826/26273/15.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником, у розумінні приписів статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад розміщено на рахунку в ПАТ "Радикал Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, а тому, ОСОБА_1 підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 вищевказаного Закону. При цьому, Уповноваженою особою не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Враховуючи вищевказане, оскільки, позивач є вкладником, у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-V, та має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів вважає, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» протиправно не включила ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Положення, протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №804/1293/16, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, вказана постанова була прийнята за інших обставин справи.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛБАНК" Савельєвої Анни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.
Повний текст постанови виготовлено 16.12.2019 року