Справа № 709/401/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 709/401/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКО" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКО" до заступника начальника Управління Держпраці України у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОКО" звернулось до суду з позовом до заступника начальника Управління Держпраці України у Черкаській області, в якому просило визнати протиправними і скасувати постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-087 від 01 березня 2019 року та №ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-088 від 01 березня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акта інспекційного відвідування про виплату заробітної плати за період перебування у відпустці із затримкою більше одного місяця не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються відомостями про виплату працівникам СТОВ «Агроко» заробітної плати №448 від 12 січня 2018 року, №454 від 24 січня 2018 року та №476 від 09 лютого 2018 року, а також платіжними дорученнями про перерахування зазначених виплат по заробітній платі ОСОБА_1 №27589 від 12 січня 2018 року, №27804 від 24 січня 2018 року, №28345 від 09 лютого 2018 року.

Крім того, відповідачем не дотримано обов`язку повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу 01 березня 2019 року. Недотримання процедури тягне за собою порушення права позивача приймати участь під час розгляду уповноваженою особою питання про накладення стягнення, подавати клопотання, доводи, письмові документи та користуватися правовою допомогою фахівця у галузі права.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року даний адміністративний позов - залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено, а позивачем не спростовано порушення СТОВ «Агроко» норм законодавства про працю.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

12 грудня 2019 року від відповідача надійшов відзив на скаргу, в якому він заперечує проти її задоволення та зазначає, що в ході інспекційного відвідування інспекторами праці виявлено порушення СТОВ «Агроко»: вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», зокрема, встановлено, що виплата заробітної плати проводиться через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказане встановлено на підставі, зокрема, розрахункових відомостей позивача та карток рахунку 661 за різні місяці 2018 року, засвідчені копії яких надані представником СТОВ «Агроко» інспектору праці у ході інспекційного відвідування.

Також відповідач зазначає, що доводи позивача про неповідомлення його про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 25 січня 2019 року №105-Н призначено здійснення у період з 28 січня 2019 року до 08 лютого 2019 року позапланового заходу (інспекційне відвідування) з питань трудового договору, робочого часу, оплати праці, трудової дисципліни у СТОВ «Агроко».

На підставі наказу Управління Держпраці у Черкаській області від 25 січня 2019 року №105-Н, відповідачем видано направлення від 25 січня 2019 року №105 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання СТОВ «Агроко», в якому визначено підставу для здійснення перевірки пп. 1 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295.

З 28 січня по 01 лютого 2019 року інспектором праці Управління Держпраці у Черкаській області проведено інспекційне відвідування СТОВ «Агроко» за адресою: Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Крутьки, вул. Устименка, 140.

За наслідками інспекційного відвідування складено акт №ЧК-80/375/АВ від 01 лютого 2019 року (далі - акт інспекційного відвідування), в якому встановлено порушення законодавства про працю:

- вимог п. 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, а саме, з кожним записом, що вноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники не ознайомлені під розписку;

- ч.ч. 1, 2, 3 ст. 115 КЗпП України та ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», в результаті чого виплата заробітної плати працівникам проводиться через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;

- ч. 5 ст. 79 КЗпП України, а саме: власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні;

- ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки». Так, працівнику ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 04 січня 2018 року по 19 січня 2018 року, а заробітна плата за весь її час виплачена 09 лютого 2018 року, що становить більше одного місяця затримки виплати.

Відповідач надіслав позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю 21 лютого 2019 року о 10 год. 30 хв. Також 15 лютого 2019 року відповідач додатково повідомив керівника СТОВ «Агроко» ОСОБА_2 телефонограмою за його номером телефону НОМЕР_1 про розгляд справи 21 лютого 2019 року.

21 лютого 2019 року керівник СТОВ «Агроко» Тарандушка В.І. подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю адвоката прибути на розгляд справи про накладення штрафу через його перебування у судовому засіданні.

Відповідач задовольнив клопотання та переніс розгляд справи на 10 год. 40 хв. 26 лютого 2019 року.

Посадова особа позивача була повідомлена про перенесення розгляду справи на 26 лютого 2019 року на 10 год. телефонограмою (а.с. 170).

25 лютого 2019 року керівником позивача ОСОБА_2 подано клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав. У зв`язку з наявністю клопотання розгляд справи про накладення штрафу перенесено на 10 год. 00 хв. 01 березня 2019 року, про що керівника позивача ОСОБА_2. 26 лютого 2019 року повідомлено телефонограмою за номером телефону НОМЕР_1 .

Представник позивача на розгляд справи, призначений на 01 березня 2019 року, не прибув. За результатами розгляду справи на підставі акта інспекційного відвідування відповідачем були прийняті:

- постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-087 від 01 березня 2019 року, згідно з якою за порушення законодавства про працю, керуючись ст. 259 КЗпП України, на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на фізичну СТОВ «Агроко» накладено штраф у розмірі 4173 грн;

- постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-088 від 01 березня 2019 року, згідно з якою за порушення законодавства про працю, керуючись ст. 259 КЗпП України, на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на СТОВ «Агроко» накладено штраф у розмірі 12519,00 грн.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2019 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП; провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 41 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Постанова суду вступила в законну силу 26 квітня 2019 року.

Позивач, вважаючи такі постанови протиправними, а свої права порушеними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Обговорюючи правомірність такої відмови, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України» та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок №295).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно п.п.1 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для здійснення інспекційного відвідування позивача було звернення працівника ОСОБА_1 про порушення стосовно нього законодавства про працю та у направленні на проведення інспекційного відвідування суб`єкт господарювання та його структурного підрозділу від 25 січня 2019 року зазначено як підставу для здійснення перевірки п.п. 1 п. 5 Порядку №295. Також перевірка проведена лише з питань дотримання трудового законодавства щодо ОСОБА_1 . Отже, перевірка проведена за наявності законодавчо визначеної підстави.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок №509), штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника

Судом встановлено, що позивачу надіслано повідомлення про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю, в якому вказано, що розгляд відбудеться о 10 год. 30 хв. 21 лютого 2019 року. Позивач вказаний лист отримав та додав його копію та копію конверту до позовної заяви. Додатково, 15 лютого 2019 року про розгляд справи 21 лютого 2019 року директора СТОВ «Агроко» повідомлено телефонограмою за його номером телефону НОМЕР_1 . Разом з тим, 21 лютого 2019 року керівник СТОВ «Агроко» Тарандушка В.І. подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю адвоката прибути на розгляд справи про накладення штрафу через необхідність перебування у судовому засіданні. У зв`язку з цим, розгляд справи про накладення штрафу перенесено на 10 год. 40 хв. 26 лютого 2019 року, про що посадову особу позивача 21 лютого 2019 року повідомлено телефонограмою за номером телефону НОМЕР_1 . 25 лютого 2019 року керівником позивача ОСОБА_2 знову подано клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав. У зв`язку з наявністю клопотання, розгляд справи про накладення штрафу перенесено на 10 год. 00 хв. 01 березня 2019 року, про що керівника позивача ОСОБА_2. 26 лютого 2019 року повідомлено телефонограмою за номером телефону НОМЕР_1 .

Згідно п. 7 Порядку № 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Оскільки керівника СТОВ «Агроко» завчасно було поінформовано про час та місце розгляду справи про накладення штрафу 01 березня 2019 року і від нього не надійшло клопотання про відкладення її розгляду, справу було розглянуто 01 березня 2019 року без участі представника позивача.

Таким чином, доводи позивача про неповідомлення його про дату, час і місце розгляду справи про накладення штрафів є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка (п.8 Порядку № 509).

01 березня 2019 року СТОВ «Агроко» було надіслано примірники обох постанов про накладення штрафів. Вказаний лист позивач отримав.

Окремо слід зазначити, що повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи про накладення штрафу не пізніше ніж за путь днів до розгляду обумовлене необхідністю надання суб`єктам господарювання та роботодавцям можливості належним чином підготуватися до захисту своїх прав, у разі необхідності скористатися правом на отримання професійної правничої допомоги та забезпечити участь свою або представника при розгляді такої справи.

Керівнику СТОВ «Агроко» стало відомо про розгляд справи про накладення штрафу ще 14 лютого 2018 року, коли він отримав відповідний лист від відповідача. Розгляд справи відбувся 01 березня 2018 року, тобто позивач мав 15 днів для того, аби підготуватися до розгляду справи.

У разі одержання повідомлення особа повинна вживати розумних заходів для реалізації своїх прав на участь у розгляді справи.

При цьому, Управління не отримувало від позивача чи його посадових осіб обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 01 березня 2019 року, при цьому позивача було поінформовано про дату, час і місце розгляду. Враховуючи вищевказане, справу про накладення штрафу на СТС «Агроко» правомірно розглянуто без участі представника позивача в силу п. Порядку № 509.

Протилежні доводи позивача є необґрунтованими та недостовірними.

Доказів подання Управлінню Держпраці у Черкаській області обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 01 березня 2019 року, позивач до матеріалів судової справи не додав, що свідчить про і відсутність.

При цьому, телефонограма, що надана позивачем, не передавалася працівнику Управління.

Позивачем також надано копію телефонограми, яка нібито передана працівнику Управління 26 лютого 2019 року о 15:04:18.

Відповідач стверджує, що вищевказана телефонограма не передавалась посадовим особам Управління, що підтверджується поясненнями старшого інспектора Моляки Т.В. що містяться в матеріалах справи.

Крім того, згідно роздруківки з додатку «Мій Київстар» вхідний дзвінок від позивача тривав лише 24 секунди, за цей час об`єктивно неможливо передати телефонограму, яка додана позивачем до справи, зважаючи на її значний об`єм. Вказане спростовує доводи позивача про передання ним телефонограми посадовій особі відповідача відповідного обсягу та змісту.

Відтак, вимоги Порядку № 509 посадовими особами відповідача було дотримано в повному обсязі.

Щодо суті виявлених порушень позивачем вимог законодавства про працю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Отже, вимогами вищезазначених норм передбачено обов`язок роботодавця забезпечити дотримання строків виплати заробітної плати. Вказані вимоги є імперативними.

Так, інспекторами праці виявлено порушення СТОВ «АГРОКО» вимог ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», зокрема, встановлено, що виплата заробітної плати проводиться через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказане встановлено на підставі, зокрема, розрахункових відомостей позивача та карток рахунку 661 за різні місяці 2018 року, засвідчені копії яких надані представником СТОВ «Агроко» інспектору праці у ході інспекційного відвідування.

Матеріалами справи підтверджено, що заробітна плата працівнику ОСОБА_1 за першу половину квітня 2018 року (у розмірі 4500 грн) виплачена 27 квітня 2018 року, за другу половину квітня 2018 року (у розмірі 5120 грн) - 14 травня 2018 року, тобто проміжок часу між вказаними виплатами склав 17 календарних днів.

Заробітна плата працівнику ОСОБА_1 за першу половину травня 2018 року (у розмірі 5000 грн.) виплачена 25 травня 2018 року, а за другу половину травня 2018 року (у розмірі 4660 грн.) - 13 червня 2018 року, тобто проміжок часу між вказаними виплатами склав 19 календарних днів.

Крім того, виплата заробітної плати працівникам товариства проводилась пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, за січень 2018 року заробітна плата виплачена 09 лютого 2018 року, за квітень 2018 року - 14 травня 2018 року, за травень 2018 року - 13 червня 2018 року, за червень 2018 року - 11 липня 2018 року, за липень 2018 року - 10 серпня 2018 року, за серпень 2018 року - 12 вересня 2018 року, за вересень 2018 року - 10 жовтня 2018 року, за жовтень 2018 року - 09 листопада 2018 року, чим порушено вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Представник позивача викладеного вище не заперечує.

Згідно ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до ч.4,5 ст.79 КЗпП України черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Згідно ч. 10 ст. 10 Закону України «Про відпустки» черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Крім того, відповідно до абз. 6 п. 5.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників СТОВ «Мельниківська нива» (попередня назва СТОВ «Агроко», що підтверджується п. 1.1 його статуту), черговість надання оплачуваних відпусток визначається щорічно відповідно до графіка відпусток, затвердженого директором товариства не пізніше, ніж за два тижні до настання календарного року.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що законодавчо встановлено обов`язок роботодавця повідомляти працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Проте, під час перевірки відповідачем не встановлено, чи складався позивачем графік відпусток працівників, в тому числі ОСОБА_1 , адже за його відсутності обов`язок повідомляти працівника за два тижні до встановленого графіком терміну не може бути виконаний.

Крім того, відпустка ОСОБА_1 була надана не у термін, передбачений графіком відпусток, а за його заявою. Натомість обов`язок роботодавця повідомляти працівника за два тижні виникає лише у разі надання відпустки згідно графіку відпусток, тобто незалежно від згоди працівника.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо того, що позивач не допустив порушення ч. 5 ст. 79 КЗпП України.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція №58), з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).

Між тим, відповідачем встановлено, що у СТОВ «Агроко» мають місце випадки, коли працівника не ознайомлено під розписку в особистій картці із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про переведення, чим порушено вимоги пункту 2.5 Інструкції № 58.

Так, в особовій картці ОСОБА_1 відсутній підпис про ознайомлення його з записом про переведення на посаду заступника головного інженера з матеріально-технічного забезпечення згідно наказу від 01 вересня 2017 року № 165-к та начальника служби безпеки згідно наказу від 06 червня 2018 року № 97-к.

Жодних заперечень з даного приводу позивачем не наведено. Апелянтом вазагалі у скарзі не спростовано фактів порушення СТОВ «Агроко» зазначених вище вимог законодавства.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, судом встановлено, та не спростовано позивачем, порушення останнім вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 115, ч.ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», п. 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до ч.1 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

У зв`язку з наведеним, правомірною є постанова відповідача про накладення штрафу від 01 березня 2019 року №ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-087.

Відповідно до ч. 4 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Натомість, інспектором праці в ході контролюючого заходу встановлено, що заробітна плата працівникам за час щорічної відпустки ОСОБА_1 виплачувалась з порушенням строків, визначених законом.

В оскаржуваному рішенні встановлено, що ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 04 січня 2018 року по 19 січня 2018 року. Згідно з розрахунковою відомістю за січень 2018 ОСОБА_1 нарахована оплата за час відпустки 8308,80 грн та заробітна плата за відпрацьовані робочі дні 5760 грн., всього 14068,80 грн., сума утримання (ПДФО і військовий збір) 2743,41 грн. Тобто за січень 2018 підлягало виплаті 11325,39 грн., з яких 4800 грн. аванс у січні 2018 та 6525,39 грн. - у лютому 2018 (т. 1, а.с. 143-144).

Згідно з карткою рахунку 661 за січень 2018, відомістю №454 від 24 січня 2018 року та платіжним дорученням №27804 від 24 січня 2018 року сума 4800 грн. виплачена 24 січня 2018 року (т. 1, а.с. 54-59, 145).

Згідно з карткою рахунку 661 за лютий 2018, відомістю №476 від 09 лютого 2018 року та платіжним дорученням №28345 від 09 лютого 2018 року (т. 1, а.с. 60-66, 147) сума 6525,39 грн. виплачена 09 лютого 2018 року.

Враховуючи, що сума нарахованої оплати за відпустку становить 8308,80 грн., вказане свідчать, що оплата відпустки здійснена у строк більше ніж 1 місяць, а не за три дні до її початку, як визначено законом.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на відомість на виплату заробітної плати за час відпустки за січень 2018 від 08 грудня 2017 року та відомість №486 від 21 лютого 2018 року (т. 1, а.с. 218-219). Проте, суд критично ставиться до таких посилань, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами, зокрема, розрахунковою відомістю за січень 2018, згідно з якою ОСОБА_1 нарахована оплата за час відпустки 8308,80 грн, оскільки оплата може бути здійснена лише після її нарахування. Крім цього, оплата заробітної плати за час відпустки не може бути здійснена до видання наказу про надання працівнику відпустки, а наказ № 305 к/в був виданий лише 27 грудня 2018 року. Виплата, здійснена 12 січня 2018 року - це заробітна плата за грудень 2017 року, тож вказані кошти не стосуються відпустки ОСОБА_1 .

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

У зв`язку з наведеним, правомірною є постанова відповідача про накладення штрафу від 01 березня 2019 року № ЧК-80/375/АВ/П/ПТ/ЗБ/ІП-ФС-088.

Окремо слід зазначити, що у зв`язку з виявленими під час інспекційного відвідування порушеннями позивачем норм законодавства про працю, які зафіксовані у акті інспекційного відвідування від 01 лютого 2019 року № ЧК-80/375/АВ, інспектором праці складено протокол про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2019 року та направлено його на розгляд до Чорнобаївського районного суду Черкаської області для притягнення директора товариства до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 квітня 2019 року у справі №709/292/19 директора СТОВ «Агроко» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Отже, колегія суддів наголошує на тому, що факт порушення посадовою особою позивача вимог законодавства про працю, які зафіксовані у акті інспекційного відвідування, підтверджений та встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

При цьому, доводи позивача про подвійне притягнення до відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення є безпідставними, оскільки оскаржуваною постановою Управління штраф накладено на юридичну особу - СТОВ «Агроко», а постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області до адміністративної відповідальності притягнуто фізичну особу ОСОБА_2

Окремо слід зазначити, що апелянтом наголошено на процедурних порушеннях, які були допущенні посадовими особами відповідача під час притягнення СТОВ «Агроко» до відповідачльності за порушення законодавства про працю.

Разом з тим, суд зазначає, що окремі помилки, допущені посадовими особами контролюючого органу під час адміністративного провадження, які, між іншими, в даному випадку не були встановлені, не впливають на сам зміст правопорушення та не нівелюють його наслідків.

Так, допущення процедурних порушень не може бути обставиною, яка звільняє суб`єкта господарювання від відповідальності за порушення вимог законодавства.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що всі аргументи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Згідно ч.1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, на переконання суду, було доведено правомірність свого рішення, а також зазначено мотиви правомірності оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКО" - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку