Справа № 480/4017/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 р. Справа № 480/4017/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Сошенко Я.В.,

представника відповідача - Печняк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 26.04.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 року про стягнення виконавчого збору ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 29.08.2019 року про арешт коштів боржника ВП №58850619;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Юлії Василівни від 23.09.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №58850619.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувані постанови були протиправно винесені старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Ю.В., оскільки стягувачем пропущено встановлений п.2 ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та всупереч вимогам ч.1 ст.4 цього ж Закону у виконавчому документі не зазначені необхідні реквізити (посадова особа, яка його видала, повне найменування стягувача, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання), тому вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Сумській області від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У, яка, до того ж, підписана не уповноваженою посадовою особою, мала б бути повернута стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня її пред`явлення. Крім того, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019р. ВП№58850619 не містить мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), строку і порядку її оскарження. Спірні постанови не скріплені печаткою із зображенням Державного гербу України, що суперечить п.7 розділу І Інструкції з організації примусового рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2832/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802). Вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору не містить дати прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ. В матеріалах виконавчого провадження відсутні: вимога про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2019р. та постанова про повернення процесуального документа від 23.09.2019р.; всупереч ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зазначив про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 даного Закону, проте додатково прийняв постанову про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019р. ВП№58850619; боржник не одержував постанову про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого виконавець не був вправі вчиняти будь-які виконавчі дії та виносити постанови про арешт його коштів від 29.08.2019р., про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019р. та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 23.09.2019р., в якій всупереч вимогам Закону №1404-VIII зазначено про понесення витрат при проведенні виконавчих дій в сумі 241,08грн. та стягнення цих витрат, хоча з матеріалів виконавчого провадження не вбачається понесенням старшим державним виконавцем будь-яких витрат під час здійснення виконавчих дій. Отже, на думку ОСОБА_1 , виконавче провадження проводилося не на підставах, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені ст.19 Конституції України та відповідним законом, що тягне за собою визнання протиправними та скасування постанов, прийнятих у його межах.

Ухвалою суду від 04.11.2019р. провадження у справі відкрито після усунення позивачем недоліків позовної заяви, перелічених в ухвалі від 11.10.2019р., розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

11.11.2019р. розгляд справи було відкладено до 29.11.2019р. за клопотанням представника відповідача для надання копій матеріалів виконавчого провадження.

29.11.2019р. розгляд справи було перенесено на 12.12.2019р. внаслідок перебування головуючого судді на лікарняному.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що виконавче провадження ВП№58850619 відкрито відносно ФОП ОСОБА_1 , тобто відносно суб`єкта господарювання, в той час як вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Сумській області від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У винесена щодо громадянина ОСОБА_1 . Надав письмові пояснення з приводу обставин справи (а.с.114-116).

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що оскаржувані постанови були винесені правомірно та мають усі обов`язкові реквізити, перелічені в п.7 розділу І Інструкції з організації примусового рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, та направлені на адресу боржника замовною кореспонденцією вихідний №26723 від 26.04.2019р., внаслідок чого у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Вислухавши представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято вимогу від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У про сплату боргу (недоїмки) на суму 15819,54грн. щодо боржника ОСОБА_1 . Зі змісту вимоги вбачається, що вона набрала чинності 13.01.2019р. (а.с.27).

ГУ ДФС у Сумській області звернулось до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (відповідач у справі) із заявою від 18.03.2019р., якою просило відкрити виконавче провадження за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У про стягнення з позивача на користь контролюючого органу 15819,54грн. Вказана заява зареєстрована у ВДВС 09.04.2019р. (а.с.26,82-83).

Постановою старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Печняк Ю.В. від 26.04.2019р. ВП№58850619 (а.с.17-18) відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У (а.с.17-18).

В подальшому у межах вказаного виконавчого провадження старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019р. (а.с.21), про арешт коштів боржника від 29.08.2019р. (а.с.22) та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 23.09.2019р. (а.с.23-24).

23.09.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58850619 (а.с.107), після вивчення яких (а.с.84) 03.10.2019р. направив поштою до Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву, вважаючи постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019р., про арешт коштів боржника від 29.08.2019р. та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 23.09.2019р. протиправними.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ. (у подальшому - Закон №1404).

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Відповідно до ч.4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону №1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст.26 Закону №1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що згідно з відміткою ГУ ДФС у Сумській області у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У вона набрала чинність з 13.01.2019р., а тому повинна бути пред`явлена до виконання відповідачу протягом трьох місяців, а саме: до 13.04.2019р.

Згідно із заявою стягувача від 18.03.2019р. вказана вимога зареєстрована у ВДВС 09.04.2019р. (а.с.26,82-83), тобто дана вимога пред`явлена до виконання вчасно, до збігу трьох місяців.

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019р. ВП№58850619 винесена без порушення ч. 1 ст. 12 Закону №1404.

З приводу тверджень позивача про те, що вимога про сплату боргу була підписана не уповноваженою на те особою, суд зазначає, що у відповідь на запит суду (а.с.56) ГУ ДПС у Сумській області надало копії наказу від 23.10.2018р. №1773 (а.с.63) та листа ДФС України від 18.11.2018р. №32219/7/99-99-17-03-17 (а.с.65-66), якими надано повноваження на виконання певних функцій, передбачених ПКУ, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, посадовим особам ГУ ДФС у Сумській області, в тому числі й ОСОБА_2 - начальнику управління ДПІ у м. Сумах, в частині підписання вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (п.4 ст.25 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), відтак вимогу підписаною уповноваженою на це особою.

При цьому, щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність на офіційному сайті ГУ ДФС у Сумській області інформації про наявність у Куріцького повноважень на підписання вимог та заяв про примусове виконання рішення від імені стягувача суд вважає необхідним відмітити, що вказані доводи можуть лише свідчити про порушення порядку ведення сайту контролюючого органу в частині надання певної та об`єктивної інформації про його діяльність та не спростовує надання посадовій особі відповідних повноважень, оскільки таке надання здійснюється на підставі наказів, крім того обов`язок перевіряти повноваження посадових осіб стягувача на державного виконавця не покладено та, в разі встановлення факту підписання вимоги не належною особою, ця обставина є підставою для оскарження самої вимоги, а не постанови про відкриття виконавчого провадження.

Щодо доводів про не зазначення у виконавчому документі необхідних реквізитів (посадової особи, яка його видала, повного найменування стягувача, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача, строку пред`явлення виконавчого документа до виконання) суд зазначає, що наявна в матеріалах даної справи вимога про сплату боргу (а.с.27) складена за формою згідно з додатком 7 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року N 469) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за N 508/26953), та повністю відповідає їй.

Крім того, вказана вимога містить як найменування посадової особи, що її видала, так і найменування стягувача (ГУ ДФС у Сумській області, м. Суми, вул. Іллінська,13), дату набрання чинності вимогою, з якої можна встановити строк пред`явлення її до виконання до органу ДВС.

Щодо відсутності ідентифікаційного коду Головного управління ДФС у Сумській області у вимозі від 26.11.2018р. №Ф-6295-54У, то згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Отже, ідентифікаційний код не є обов`язковим реквізитом виконавчого документа юридичних осіб, тому відсутність коду ГУ ДФС у Сумській області не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Посилання позивача на відсутність у постанові про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019р. ВП№58850619 мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), строку і порядку її оскарження та на те, що вона не скріплена печаткою із зображенням Державного гербу України, суд вважає такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки в ній зазначено про її винесення за наслідками розгляду заяви про примусове виконання вимоги, яка вступила у законну силу (набрала чинності), з наведенням відповідних статей Закону України «Про виконавче провадження», а у пункті 4 вказано про можливість її оскарження у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів виконавчого провадження, оригінали яких досліджувалися у судовому засіданні (а.с.109, зворотній бік), вбачається, що на постанові про відкриття виконавчого провадження проставлена печатка із зображенням Державного гербу України (а.с.89), що відповідає вимогам п.7 розділу І Інструкції з організації примусового рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2832/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20802).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.04.2019р. ВП№58850619.

Щодо позовних вимог в іншій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Як вбачається з копії постанови від 29.08.2019р. ВП №58850619, виконавчий збір був стягнутий у відповідній сумі - 10% від суми боргу.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Однак, в даному випадку підстави для не стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 відсутні, оскільки виконавчий документ стосувався стягнення боргу з єдиного внеску, що не передбачено вищенаведеною нормою Закону.

Крім того, згідно з пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 9 ст. 27 цього ж Закону встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, станом на 26.04.2019р. (день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) борг не був сплачений, відтак старший державний виконавець правомірно прийняв постанову про стягнення виконавчого збору.

Суд не погоджується з посиланнями позивача як на підставу для задоволення позовних вимог в цій частині на те, що постанова про стягнення виконавчого збору всупереч ч.4 ст.27 Закону N 1404-VIII не була винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, оскільки вказане не спростовує наявність у ОСОБА_1 відповідного боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та положення щодо одночасного винесення таких постанов спрямовані на забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, та захисту інтересів стягувача у виконавчому провадженні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. відсутні норми, згідно з якими державний виконавець надає боржнику певний строк на самостійне виконання рішення з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та лише після чого, у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, вправі розпочинати примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відтак можливість стягнення виконавчого збору, накладання арешту на майно та звернення стягнення на майно боржника обумовлена самим фактом не погашення боргу до відкриття виконавчого провадження, а тому не надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправлянням не впливає на можливість подальшого вчинення виконавчих дій.

Отже, постанова про арешт коштів боржника від 29.08.2019р., якою арешт накладено у межах суми стягнення, що відповідає ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.102), та постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.09.2019р. (а.с.105-106) винесені старшим державним виконавцем правомірно та скасуванню також не підлягають, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова