Справа № 280/3902/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 листопада 2019 року Справа № 280/3902/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: Бєлікової К.Г.

представника відповідача: Принцовського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 05.07.2019, № від 05.07.2019, № від 05.07.2019, № від 05.07.2019, податкову вимогу №Ф- від 05.07.2019, рішення про застосування штрафних санкцій № від 05.07.2019.

Ухвалою судді від 19.08.2019 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.09.2019, яке не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці та було перенесено на 09.10.2019.

09.10.2019 провадження у справі було зупинено для надання часу сторонам для примирення до 05.11.2019.

05.11.2019 поновлено провадження у справі, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи у цей же день. У судовому засіданні оголошено перерву до 20.11.2019.

У судовому засіданні 20.11.2019, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

В обґрунтування позову зазначила, що висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки від 28.05.2019 №401/08-01-13-05/ про безпідставне включення до складу валових витрат ФОП ОСОБА_1 витрат на придбання товару (живих свиней) у 2017 році загальною вагою 22696,74 кг на загальну суму 826 059,59 (без врахування ПДВ), у 2018 році - загальною вагою 14858,62 кг на загальну суму 550 092,32 грн. є безпідставними. Вважає, що визначення відповідачем боєнських відходів як продукції, яка придбавається, а потім не реалізовується, є помилковим та зробленим ГУ ДФС у Запорізькій області без розуміння особливостей провадження господарської діяльності позивача. Вказує на те, що зменшення живої ваги тварин внаслідок їх забою не є втратою сировини або реалізацією, або умовним продажем, оскільки забій - це технологічна операція, спрямована на отримання готової продукції м`яса та м`ясопродуктів, тому вона не має податкових наслідків. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечує проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх. №44588 від 28.10.2019), відповідно до якого зазначає, що відповідачем було законно та обґрунтовано прийняті спірні рішення, так як позивачем порушено вимоги Податкового кодексу України. Відповідач вказує, що в ході проведеної перевірки встановлений факт безпідставного включення ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат у 2017 році прямих витрат на загальну суму без врахування ПДВ 826059,59 грн. (вага 22696,74 грн.), а також у 2018 році прямих витрат на загальну суму без врахування ПДВ 550092,32 грн. (вага 14958,62 грн.), які б відповідали фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу від визначеного виду діяльності та які не підтвердженні документально. Крім того, в порушення вимог пп.177.4.5 пп.177.4.6 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України позивачем безпідставно включено до складу витрат у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік суму витрат у розмірі 1664,50 грн. від придбання та встановлення на власні транспортні засоби (основні засоби подвійного призначення визначених пп.177.4.6 п. 177.4.ст. 177 ПКУ) запасні частини, а також придбання послуг із здійснення поточного ремонту. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, в період з 26.04.2019 по 14.05.2019 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2018 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт від 28.05.2019 року №401/08-01-13-05/, згідно якого документальною плановою виїзною перевіркою встановлені зокрема порушення:

-вимог п.44.1 ст.44, п. 177.2, пп. 177.4.5, пп. 177.4.6, п. 177.4 ст.177 Податкового України в частині завищення суми валових витрат за період 2017-2018 роки на суму без врахування ПДВ 1377816,41 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 827 724,09грн, за 2018рік -550092,32грн., в результаті занижено чистого доходу на загальну суму 1377816,41 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 827724,09грн, за 2018рік -550092,32грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 248006,95 грн, в тому числі за 2017 рік - 148990,34р., за 2018 рік - 99016,61 грн.

-вимог п. 44.1, п.44.3 ст.44, пп."в" п. 176.1 ст.176 Податкового кодексу України в частині неналежного ведення обліку доходів і витрат, а саме включення до декларації про майновий стан і доходи перекручення а саме завищення валових витрат у 2017-2018роках;

-вимог п.п.14.1.36 п.14.1 ст. 14, п. «г» 198.5 ст.198 Податкового кодексу України в частині не визначення умовного продажу та не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ по товарам, які включені до складу податкового кредиту перевіряємого періоду на загальну суму 1651382,29 грн. (в тому числі ПДВ 275230,38 грн), тобто по товару, який використовувся в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за грудень 2018 року на суму 252644 грн., та зменшенню від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду), яке зараховується відповідно до р.21 до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ за грудень 2018р. на суму 22586,0грн.

-вимог частини другої ст.6, п.2 частини першої ст. 7, частини 11 ст. 8 та частини 7 та 9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що призвело до ненарахування та неперерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 у розмірі 163801,74грн., в тому числі за 2017 рік у розмірі 46057,67 грн, за 2018 рік у розмірі 117744,07 грн.

-вимог пп. 1.1.-1.6 п. 16 -1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу, і як слідство - заниження об`єкту оподаткування військовим збором, що призвело до не нарахування та неперерахування до бюджету військового збору у загальній сумі 20667,25грн., в тому числі за 2017рік- 12415,87грн, за 2018рік - 8251,38грн.

05 липня 2019 року на підставі акту перевірки від 28.05.2019 року №401/08-01-13-05/ Головним управлянням ДФС у Запорізькій області були прийняті:

- податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в загальному розмірі 372010,43 гривень, в тому числі 248006,95 гривень за податковими зобов`язаннями та 124003,48 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 378966,00 гривень, в тому числі 252644,00 гривень за податковими зобов`язаннями та 126322,00 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення - рішення № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 22586,00 гривень за декларацією № від 21.01.2019 за звітний період -грудень 2016 року;

- податкове повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 31000,88 гривень, в тому числі 20667,25 гривень за податковими зобов`язаннями та 10333,63 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 163801,74 гривень;

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, згідно якого застосовано штрафні санкції в розмірі 20985,94 гривень.

Не погодившись з вказаними рішеннями суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Як встановлено судом, основним видом господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля м`ясом та м`ясними продуктами. Для провадження вказаного виду діяльності Позивач має відповідні дозволи та погодження органів державного регулювання та контролю, а також відповідні матеріально - технічни ресурси: будівлю забійного цеху, вантажні фургони - рефрижератори, вантажні фургони та найманих працівників.

Здійснюючи господарську діяльність в період, за який здійснювалася перевірка, позивач здійснював оптову торгівлю м`ясом та м`ясними продуктами, надавав в оренду інші машини та устаткування (холодильне устаткування), надавав послуги по забою свиней, надавав в оренду й експлуатацію власне чи орендоване нерухоме майно, вантажні автомобілі та здійснював діяльність вантажного автомобільного транспорту.

Як зазначено в акті перевірки в підтвердження витрат ФОП ОСОБА_1 надані підтверджуючі документи: договори, додаткові угоди, банківські виписки, товарно-транспортні накладні, акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг), бухгалтерські довідки, рахунки-фактури, накладні, акти забою, акти обвалювання , акти звірок взаєморозрахунків та інш.

Встановлено, що позивач уклав з Токмацькою філією Державного підприємства "Укрветсанзавод" договір про надання послуг згідно якого Державне підприємство зобов`язалося здійснити утилізацію чи знищення боєнських відходів. Актом перевірки підтверджується надання Токмацькою філією ДП "Укрветсанзавод" послуг по утилізації м`ясокостних та м`ясо-кісткових відходів.

Вищевказане підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Як зазначається в акті перевірки, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

Зміст акту перевірки свідчить про те, що фактично підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень стали його висновки про неправомірність формування позивачем валових витрат, що вплинуло на правильність визначення чистого оподатковуваного доходу, а також неправомірне не визначення позивачем податкових зобов`язань з ПДВ з урахуванням того, що придбаний товар (боєнські відходи) не використовувався в оподатковуваних операціях.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлені статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отримання доходів, належать витрати,

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Зокрема в пункті 138.1 статті 138 ПК України зазначено, що однією зі складових витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є витрати операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

При цьому, відповідно до пункту 138.8 статті 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну)

Підпунктом 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 ПК України визначено, що до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаних робіт, наданої послуги.

Враховуючи положення зазначених норм права, чистий оподатковуваний дохід, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг).

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем те, що під час перевірки позивач надавав відповідачу всі первинні документи щодо власної господарської діяльності: договори, прибуткові та видаткові накладні, акти виконаних робіт, акти забою, податкові накладні, платіжні документи. Недоліків у складанні вказаних первинних документів відповідачем під час перевірки не виявлено. Також ГУ ДФС у Запорізькій області не оспорюється реальність провадження господарської діяльності позивачем.

Отже, встановивши зазначені обставини справи, позивачем правомірно та обґрунтовано віднесено до витрат при визначенні чистого оподатковуваного доходу, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, суми грошових коштів, сплачених при придбанні живої ваги свиней та великої рогатої худоби, які документально підтверджені та пов`язані з господарською діяльністю позивача.

При цьому суд звертає увагу на те, що під час проведення перевірки контролюючим органом не було встановлено, а відповідачем у справі не було доведено придбання позивачем такого товару (продукції) як боєнські відходи, у зв`язку з чим позивач не був зобов`язаний підтверджувати відповідачу те, що боєнські відходи було використано в господарській діяльності платника.

Суд виходить з того, що зменшення живої ваги тварин внаслідок їх забою не є втратою сировини, не може розглядатися як реалізація або умовний продаж, оскільки забій - це технологічна операція, спрямована на отримання готової продукції м`яса та м`ясопродуктів, тому вона не може мати податкових наслідків.

Слід також зазначити, що в процесі забою тварин виникають втрати, які залежать від породи, віку, статі, різновиду відгодівлі та ступеня вгодованості, а також транспортування від ферми до забійного цеху, вказані втрати в середньому складають 20 відсотків від живої ваги. Вказану інформацію позивач надавав відповідачу поясненнями на запити від 26.04.2019 №7986/14/08-01-13-05-09 та від 16.05.2019 №3214/14/08-01-13-05, вона відповідає діючим нормам виходу м`яса в тушах і півтушах, субпродуктів у відсотках до ваги живої маси, наведеним в листі Національної асоціації виробників м`яса та м`ясопродуктів України "Укрм`ясо" від 29 січня 2018 року вих. № 46-05/14.

Суд також звертає увагу, що під час попередньої перевірки ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2016 (Акт від 06.12.2017 №4754/08-01-13-05/ НОМЕР_1 ) були встановлені аналогічні порушення, правомірність яких стала предметом розгляду адміністративної справи №808/739/18.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.07.2018 по справі №808/739/18 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № 003501312 від 17 січня 2018 року; № від 17 січня 2018 року; № від 17 січня 2018 року; № від 17 січня 2018 року; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 січня 2018 року № Ф-, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17 січня 2018 року.

Вказаним рішенням суд дійшов висновку про те, що у спірному випадку позивачем не було допущено порушень статті 44, пунктів 138.1, 138.2, 138,4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 177.2, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності.

Отже суд не погоджується з позицією відповідача про обов`язок позивача при списанні боєнських відходів визначити податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу.

Згідно пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до ст. 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПК України);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

ГУ ДФС у Запорізькій області під час судового розгляду не доведено, що ФОП ОСОБА_1 здійснюються операції, що не є господарською діяльністю платника податку, та придбані товарно-матеріальні цінності не використовуються в оподатковуваних операціях.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ФОП ОСОБА_1 не зобов`язаний був нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість.

Разом із тим, суд звертає увагу на обгрунтованість висновків акту перевірки щодо відсутності підстав включення позивачем до складу витрат пов`язаних з утриманням вантажних автомобілів, у т.ч. витрат на проведення поточного ремонту.

Так, перевіркою було встановлено, що у господарській діяльності для здійснення вантажних перевезень по території України у 2017 році ФОП ОСОБА_1 використовував власні транспортні засоби, що підтверджено наданими до перевірки технічними паспортами: згідно актів установки матеріальних цінностей від 29.12.2017 встановлено, що на власний транспортний засіб Mercedes -Benz, спеціальний вантажний фургон-рефрижератор д/н НОМЕР_2 були встановлені наступні матеріальні цінності (запчастини), які у періоді з 01.01.2017 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу витрат у розмірі 1664,50 грн.

Згідно з нормами пп.177.4.6 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, які набули чинності з 01.01.2017, фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів. Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі;

Представник позивача погодився із правомірністю такого висновку контролюючого органу.

Отже, факт завищення суми валових витрат за 2017 рік на суму (без врахування ПДВ) 1664,50 грн. від придбання та встановлення на власні транспортні засоби запасних частин, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору знайшов своє підтверження під час судового розгляду справи.

А отже, податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 449,42 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 299,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 149,81 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 37,45 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 24,97 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 12,48 грн. є такими, що винесені обгрунтовано.

В іншій частині за наслідками розгляду цієї справи не було встановлено обставин, які б свідчили про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, що вказує на необґрунтованість донарахування відповідачем позивачу податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також застосування штрафних санкцій.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, як підставу своїх правомірних дій, частково знайшли своє обґрунтування в ході судового розгляду та частково підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень - рішень від 05.07.2019: № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 371 561 грн. 01 коп., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 247707 грн. 34 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 123853 грн., 67 коп.; № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 30963 грн. 43 коп., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 20642 грн. 28 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 10321 грн. 15 коп.; а також податкових повідомлень - рішень від 05.07.2019 №; №; вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних органом доходів і зборів або платником несвоєчасно нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень вказані вище є частково неправомірними та підлягають скасуванню в цій частині, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають

частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 371 561 грн. 01 коп., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 247707 грн. 34 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 123853 грн., 67 коп.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми "В" №.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми "Р" № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у загальному розмірі 30963 грн. 43 коп., у тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 20642 грн. 28 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 10321 грн. 15 коп.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 05 липня 2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідних органом доходів і зборів або платником несвоєчасно нарахованого єдиного внеску.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 11452 грн. 98 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2019.

Суддя Н.В. Стрельнікова