Справа № 400/1935/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1935/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року, прийняте у складі суду судді Брагар В.С. в місті Миколаїв по справі за позовом Управління Держпраці у Миколаївській області до Комунального підприємства "Водопостачання м. Вознесенська" про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Управління Держпраці у Миколаївській області (далі Позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Водопостачання м. Вознесенська» (далі Відповідач), в якому просило суд застосувати до КП «Водопостачання м. Вознесенська» заходи реагування у сфері державного нагляду шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації машин, механізмів, устаткувань підвищеної небезпеки, а саме:

- експлуатацію та видобуток питних підземних вод із водозабору «Інфільтраційний», (свердловини №№ 2, 3, 40, 40/2, 41, 42, 44, 46, 47, 50, 51, 52, 75), який розташований на північний схід біля околиці м. Вознесенськ Миколаївської області;

- експлуатацію і ремонт водозбірних споруд (резервуари чистої води V-6000 м3 НС «МАТРОСОВА», резервуар чистої води V-5000 м3 НС «МАР`ЇНА РОЩА»;

- роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра;

- експлуатацію електрозварювального трансформатора (інв. № 34), який розташований в РУ- 10 кв ТП 96.

- використання саморобного електродотримача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що за результатом проведеної планової перевірки щодо додержання КП «Водопостачання м. Вознесенська» вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки були виявлені порушення вимог нормативних актів з охорони праці, які загрожують життю та здоров`ю людей, у зв`язку з чим наявні підстави для зупинення експлуатації машин, механізмів, устаткувань підвищеної небезпеки, до усунення виявлених порушень.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині технічних порушень, встановлених Позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування п. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки вказані порушення були усунуті Відповідачем до прийняття рішення по цій справі. В частині відсутності дозволу користування надрами, суд першої інстанції відмовив з тих підстав, що контроль за наявності відповідного дозволу не входить до компетенції Позивача, та відповідно відсутність дозволу не може бути підставою для зупинення господарської діяльності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління Держпраці у Миколаївській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить скасувати його в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду шляхом заборони КП «Водопостачання м. Вознесенська» експлуатацію та видобуток питних підземних вод із водозабору «Інфільтраційний», (свердловини №№ 2, 3, 40, 40/2, 41, 42, 44, 46, 47, 50, 51, 52, 75) та в цій частині постановити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду про те, що контроль за наявності відповідного дозволу не входить до компетенції Позивача та вважає, що перевірка дозволу на користування надрами належить виключно до повноважень Держпраці, оскільки відповідно підпункту 1 пункту 3 Положення про Державну службу України з питань праці, основними завданнями Держпраці є: реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

На думку апелянта, Держпраця контролює умови дії спеціального дозволу на користування надрами, а за таких умов і має право вимагати отримувати такі дозволи у надрокористувачів. За таких умов, в оскаржуваному рішенні судом зроблені помилкові висновки, що контроль за наявністю дозволу на користування надрами є перевищенням службових повноважень посадових осіб Управління Держпраці, оскільки вказані функції також належать і Держпраці.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2019 року на підставі Направлення на проведення перевірки № 124 від 19 березня 2019 року Управлінням Держпраці у Миколаївській області було проведено планову перевірку КП «Водопостачання м. Вознесенська» щодо дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової небезпеки. Основним видом діяльності КП «Водопостачання м. Вознесенська» є централізоване водопостачання та водовідведення.

За наслідками проведення перевірки, Управлінням Держпраці у Миколаївській області складено Акт № 413 від 09 квітня 2019 року, яким було встановлені порушення:

- суб`єктом господарювання не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці щодо видів робіт, а саме: Експлуатація і ремонт водозбірних споруд (резервуари чистої води V-6000 м3 НС «МАТРОСОВА», резервуар чистої води V-5000 м3 НС «МАР`ЇНА РОЩА», роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра. Чим порушено пункт 3,6 додатку 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, в редакції постанови КМУ від 07.02.2018 року № 48 (п. 1 Акту);

- підприємством не отримано в установленому порядку спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого і нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», (свердловини №№ 2, 3, 40, 40/2, 41, 42, 44, 46, 47, 50, 51, 52, 75) чим порушено норми Кодексу України «Про надра» (п. 17 Акту);

- на корпусі електрозварювального трансформатора (інв. № 34), який розташований в РУ- 10 кв ТП 96, не зазначено: дата наступного виміру опору ізоляції й приналежність цеху, що є порушенням п. 6.7.77. НПАОП 40.1-1.21-98. (п. 29 Акту);

- використання саморобного електродотримача, чим порушено вимоги п. 6.7.70. НПАОП 40.1-1.21-98. (п.30 Акту).

На думку Управління Держпраці у Миколаївській області, виявлені порушення нормативно-правових актів з охорони праці, унеможливлюють експлуатацію обладнання та виконання робіт, оскільки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, у зв`язку з чим Управління звернулося до суду із відповідним адміністративним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині технічних порушень з огляду на їх усунення до прийняття рішення по цій справі, а в частині відсутності дозволу користування надрами відмовив з тих підстав, що контроль за наявності відповідного дозволу не входить до компетенції Позивача, та відповідно відсутність дозволу не може бути підставою для зупинення господарської діяльності.

Вирішуючи справу в апеляційній інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.

Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право: забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих (абзац 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про охорону праці»).

Положеннями ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду (п. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).

Як вбачається з матеріалів справи, п.17 Акту перевірки було встановлено, що підприємством не отримано в установленому порядку спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого і нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», (свердловини №№ 2, 3, 40, 40/2, 41, 42, 44, 46, 47, 50, 51, 52, 75) чим порушено норми Кодексу України «Про надра».

Статтею 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 61 Кодексу України про надра визначено, що державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Пунктом 4 Положення про Державну службу геології та надр України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1174 встановлено, що Державна служба геології та надр України, згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України, крім іншого, за дотриманням нормативів, стандартів та інших вимог щодо геологічного вивчення і використання надр, умов спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами) та угод про умови користування надрами (у тому числі угод про умови користування нафтогазоносними надрами), а також видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами, зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами, поновлює їх дію у разі зупинення; здійснює переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін та видачу дублікатів, продовжує строк дії спеціальних дозволів на користування надрами.

Разом з тим, Положеннями про Державну службу з питань праці, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, визначено вичерпний перелік завдань Державної служби України з питань праці, до їх компетенції не належить перевірка наявності спеціальних дозволів на користування надрами з метою видобування питних підземних вод для централізованого та нецентралізованого водопостачання із водозабору «Інфільтраційний», та їх повноваження не поширюються на контроль за безпосереднім процесом видобутку питних підземних вод та корисних копалин, надання такого спеціального дозволу належить до виключної компетенції Державної служби геології та надр України.

До того ж, абзацем 6 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» визначено, що Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з питань праці та Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки і поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері охорони надр), а також функції з реалізації державної політики у сфері гігієни праці та функції із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства випливає, що контроль за безпосереднім процесом видобутку питних підземних вод та корисних копалин, надання та анулювання спеціального дозволу на користування надрами віднесений до виключної компетенції Державної службу геології та надр України та до встановлених законом повноважень Державної служби України з питань праці та її територіальних органів не належить.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контроль за наявності вищевказаного дозволу не входить до компетенції Управління Держпраці у Миколаївській області, та відповідно відсутність дозволу не може бути підставою для зупинення господарської діяльності.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне також зазначити, що на міжнародній Конференції Організації Об`єднаних Націй (ООН), що відбулася у Мар-дель-Плата (Аргентина) у 1977 році, було проголошено, що усі люди мають право на достатню кількість чистої питної води для задоволення своїх особистих потреб. Подальший розвиток ідея необхідності забезпечення основних потреб людини отримала на Конференції ООН з навколишнього середовища і сталого розвитку, що відбулась у Ріо-де-Жанейро в 1992 році. За результатами її роботи було ухвалено програму дій "Порядок денний на ХХІ століття". Як йдеться у згаданому документі, "…з метою забезпечення доступу людини до прісної води необхідно запроваджувати ефективну політику управління водними ресурсами на місцевому рівні".

Право людини на питну воду з правової точки зору можна визначити як юридичну можливість особи використовувати доступні запаси води питної якості для задоволення особистих потреб; при цьому таке право повинно охоронятися і захищатися державою на рівні з основними конституційними правами.

У листопаді 2002 року Комітет ООН з економічних, соціальних та культурних прав прийняв Коментар № 15 про право на воду як обов`язкову складову основного права людини на життя та здоров`я. 28 липня 2010 року Генеральна Асамблея ООН ухвалила резолюцію 64/292, яка визнала право на безпечну воду та санітарію як базове право людини, що має суттєво важливе значення для повноцінного життя та забезпечення усіх інших прав.

Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» у статті 7 визначено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води та питного водопостачання шляхом зобов`язання підприємств питного водопостачання здійснювати заходи щодо забезпечення нормативів питного водопостачання та додержання державних стандартів у сфері питної води та питного водопостачання. Даний закон гарантує право людини на питну воду як право споживача, а не як природне благо, котре належить кожній людині від народження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що зупинення експлуатації та видобутку питних підземних вод із водозабору «Інфільтраційний», (свердловини №№ 2, 3, 40, 40/2, 41, 42, 44, 46, 47, 50, 51, 52, 75), який розташований на північний схід біля околиці м. Вознесенськ Миколаївської області не відповідає важкості тих порушень, які були виявлені на підприємстві під час перевірки, та фактично призведе до порушення прав споживачів з отримання послуг питного водопостачання та соціальних об`єктів, які КП «Водопостачання м. Вознесенська» забезпечує питною водою.

Щодо інших поруш, зазначених в Акті перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем 29 липня 2019 року разом з відзивом на позовну заяву подано документи, що підтверджують усунення порушень вимог законодавства, а саме:

- Декларацію відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, яка зареєстрована у журналі обліку суб`єктів господарювання в Управлінні Держпраці у Миколаївській області за №163.48.19, що підтверджується листом направленим суб`єкту господарювання №09/4369 від 02.09.2019 року;

- на виконання п.29 та п.30 Акту Наказом №34а від 14.05.2019 року КП «Водопостачання м.Вознесенська» припинено експлуатацію електрозварювального трансформатора (інв.№34) та саморобного електродотримача; електрозварювальний трансформатор (інв.№34) списано з балансу підприємства.

Факт виконання приписів Акту перевірки визнається також апелянтом (а.с. 75).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на час прийняття судом рішення в даній справі відповідачем вказані порушення усунуті, а тому відсутні підстави для застосування п.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом Управління Держпраці у Миколаївській області до Комунального підприємства «Водопостачання м. Вознесенська» про застосування заходів реагування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець