Справа № 826/10223/18
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2019 року

Київ

справа №826/10223/18

адміністративне провадження №К/9901/16526/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив матеріали адміністративної справи за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Квазар"

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року

в справі №826/10223/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Квазар"

до Міністерства юстиції України,

за участю третьої особи: Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Квазар" задоволені повністю.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича щодо передачі шляхом прийняття акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19 червня 2018 ВП № 55344700 у власність акціонерному товариству «Сбербанк» майна Приватного акціонерного товариства «Квазар».

Визнано протиправними та скасовано винесені 19 червня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком Олексієм Степановичем у виконавчому провадженні ВП № 55344700 постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та про зняття арешту з майна та про закінчення виконавчого провадження.

Зобов`язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55344700 на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з визнанням судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню), та відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначити про зняття арешту з майна Приватного акціонерного товариства «Квазар», накладеного в цьому виконавчому провадженні.

21 травня 2019 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

На постанову суду апеляційної інстанції головою Правління Приватного акціонерного товариства "Квазар" подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 11 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою.

Адміністративна справа надійшла до суду касаційної інстанції 15 серпня 2019 року.

Разом із касаційною скаргою на адресу Верховного Суду надійшло клопотання позивача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання Приватного акціонерного товариства "Квазар" обґрунтовано тим, що правовідносини в цій справі виникли з питань набуття права власності на майно, що є предметом іпотеки, яке було передано стягувачу за результатами прилюдних торгів, що не відбулись.

Під час вирішення питання про передачу стягувачу нерухомого майна за результатами прилюдних торгів визнаних такими, що не відбулись, відповідачем не застосовано положень Закону України «Про іпотеку».

Судова практика не містить правових висновків стосовно правомірності набуття права власності на майно за юридичним фактом на підставі постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу, оскільки глава 24 Цивільного кодексу України не визначає таких підстав.

На думку позивача, правового визначення потребує питання щодо застосування положень статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статей 47, 49 Закону України «Про іпотеку» у спорах, які виникли з питань набуття права власності на майно, що є предметом іпотеки, яке було передано стягувачу за результатами прилюдних торгів, що не відбулись.

За правилами частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. А саме, якщо така правова проблема наявна не в одній конкретній справі, а в невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

За якісним критерієм про виключність правової проблеми свідчать такі обставини: 1) касаційна скарга мотивована тим, що суди допустили істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; 2) норми матеріального права були застосовані судами нижчих інстанцій так, що постає питання дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між інтересами сторін у справі.

Проаналізувавши зазначені в клопотанні підстави, якими позивач обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки позивачем не доведено наявності в спірних правовідносинах виключної правової проблеми.

Щодо формування єдиної правозастосовчої практики то варто зазначити, що таке формування необхідне у разі наявності різної судової практики з одного й того ж питання, проте позивачем не було наведено рішень Верховного Суду, в яких було б по різному застосовано норми матеріального права зі спірного питання.

Таким чином, Суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених частиною п`ятою статті 346 КАС України, для передачі цієї справи на розгляд Великої палати.

На підставі викладеного, керуючись частиною п`ятою статті 346, статтею 347 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Квазар" про передачу справи №826/10223/18 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко