Справа № 360/3199/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №360/3199/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 360/3199/19 (головуючий суддя І інстанції - Басова Н.М., складене у повному обсязі 11 жовтня 2019 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» щодо не включення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок коштів Фонду; зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» включити ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок коштів Фонду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 9) включити ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись із таким судовим рішенням, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування позову зазначив, що станом на листопад 2019 року триває тимчасова окупація збройними формуваннями Російської Федерації м. Луганськ. У зв`язку з чим у розпорядженні уповноваженої особи Фонду відсутні бухгалтерські документи ПАТ «Укркомунбанк», а також сервери автоматизованої банківської системи, інші документи та технічні засоби Банку, відсутній фактичний доступ до головного офісу ПАТ «Укркомунбанк». Судом не враховано, що для виконання Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у розпорядженні Уповноваженої особи Фонду повинна бути база даних про вкладників Банку станом на день початку виведення Фондом банку з ринку, тобто у випадку з ПАТ «Укркомунбанк» станом на 14.09.2015. Судом не застосовано положення абзацу 1-2 п. 3 розділу І Правил формування та ведення баз даних про вкладників, Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами. Звертає увагу суду, що факт укладання позивачем Договору свідчить лише про наявність договірних правовідносин з Банком станом на 20.01.2014 та не підтверджує наявність рахунку позивача станом на день початку процедури виведення Фондом Банку з ринку, що суперечить ст. 27 Закону. Наполягає на тому, що матеріали справи не містять відомостей щодо розрахункової суми відшкодування коштів ОСОБА_1 станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, що унеможливлює виконання рішення суду у разі набрання законної сили. Посилався на практику окружних судів, якими відмовлено у задоволенні позовів до Уповноваженої особи Фонду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, 20 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Український комунальний банк» ідентифікаційний код 24191588, місцезнаходження: 91055, Луганська область, м. Луганськ, Ленінський район, вул. Шевченка В.В., буд. 18 А та ОСОБА_1 укладений договір №931760/943740/151009 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «Укркомунбанк» (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення операцій з платіжною карткою, здійснює видачу Клієнту ПК та виконує розрахунково-касове обслуговування Клієнта.

Згідно із п. 4.1 Договору Банк несе відповідальність за збереження коштів, розміщених Клієнтом на Картрахунку, та гарантує повернення залишку Картрахунку з припиненням дії цього Договору.

З виписки по рахунку позивача за період з 01.01.2013 по 20.01.2014 залишок по картковому рахунку становить 78682,43 грн.

Разом з цим, 12.05.2015 Національним банком України, на підставі звернення ПАТ «Укркомунбанк», пов`язаного із проведенням Антитерористичної операції в м. Луганську, було прийнято рішення № 309/БТ про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління НБУ від 12.05.2015 №309/БТ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 12.05.2015 № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укркомунбанк», на підставі якого 13.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укркомунбанк». В подальшому термін повноважень тимчасової адміністрації та Уповноваженої особи Фонду був подовжений поетапно до 13.09.2019.

14.09.2015 Національним банком України було прийнято Постанову № 604 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк».

25 вересня 2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення, згідно із яким порядок та строки виплат вкладникам ПАТ «Укркомунбанк» будуть визначенні після набрання чинності нормативно-правового акту Фонду, що регламентує процедуру ліквідації банку, здійснення якої тимчасово неможливо через проведення Антитерористичної операції, та отримання уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Укркомунбанк» доступу до інформації, що забезпечить формування переліків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок останнього та, які не мають такого права, як це передбачено приписами частини восьмої Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 16.07.2015 № 629-VIII.

Підставою для зазначеного оголошення слугувало рішення Виконавчої дирекції Фонду (Протокол засідання виконавчої дирекції Фонду від 22 вересня 2015 року №229/15) та лист уповноваженої особи до Фонду про те, що станом на день запровадження процедури ліквідації ПАТ «Укркомунбанк», головний офіс даної банківської установи знаходиться у населеному пункті (м. Луганськ), на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», що, в свою чергу, суттєво обмежує здійснення уповноваженою особою повноважень, передбачених законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

10.01.2019 року позивачка звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Матвієнко А.А. із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування у зв`язку з розміщенням грошових коштів на картковий рахунок у банку. Проте, листом від 16.01.2019 № 12/19-Л її було повідомлено про невизначеність порядку та строків виплати за вкладом з урахуванням наведених вище обставин.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до статті 3 Закону № 4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону № 4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно із частиною першою статтею 26 Закону № 4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону № 4452 виведення неплатоспроможного банку з ринку - це заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону № 4452 та пункту 3 зазначеної частини у плані врегулювання на підставі оцінки фінансового і майнового стану банку визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із таких способів відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 09.08.2012 №14 затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Положення №14).

Згідно із частиною другою пункту 3 Положення №14, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, позивач набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів з 14.09.2015.

Згідно із статтею 17 Закону № 4452 учасниками Фонду є банки. Участь банків у Фонді є обов`язковою. Особливості участі перехідного банку у Фонді визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Банк зобов`язаний сплачувати до Фонду збори, визначені цим Законом, дотримуватися інших вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду. Учасник Фонду зобов`язаний вести базу даних про вкладників у порядку, визначеному Фондом.

Таким чином, ПАТ «Укркомунбанк» на момент виникнення спірних правовідносин було учасником Фонду, зобов`язано було сплачувати Фонду відповідні збори та вести базу вкладників.

В контексті вимог статті 19 Закону № 4452 збори, які повинна сплачувати третя особа, відносяться до джерел формування коштів Фонду.

Відповідно до вимог статті 20 Закону № 4452 Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону.

Пунктом 4 статті 26 Закону № 4452 передбачені випадки, у яких Фонд не відшкодовує кошти, до яких не відноситься не надходження до останнього інформації від учасника Фонду, в цьому випадку ПАТ «Укркомунбанк».

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами визначається статтею 27 Закону № 4452 та передбачає беззаперечний обов`язок Уповноваженої особи Фонду скласти перелік рахунків вкладників та визначити розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону, переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане, перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду, перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Таким чином, зазначена норма чітко регламентує алгоритм дій Уповноваженої особи.

Частинами третьою, четвертою статті 27 Закону № 4452 передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

За таких обставин, доводи апелянта про неможливість скласти перелік є неприйнятними.

Статтею 4 Закону № 4452 визначене основне завдання Фонду - це забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. З метою виконання завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, веде реєстр учасників Фонду, акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 09.07.2012 № 4 затверджені Правила надання звітності учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Положення №4).

Відповідно до пункту 6 та додатку №1 Положення №4 учасники Фонду (у тому числі третя особа у цій справі) щомісячно зобов`язані подавати на паперових носіях Звіт про вклади фізичних осіб в учасниках Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, завірені підписами керівника і головного бухгалтера банку із відбитком печатки банку через Державне підприємство спеціального зв`язку рекомендованим листом або нарочним.

Відтак, інформація про вклад позивачки повинна була надійти до Фонду не пізніше березня 2014 року.

Крім того, рішенням Виконавчої дирекції від 30.11.2015 № 213 затверджене Положення про порядок здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя (далі - Положення № 213).

Пункт 2 Положення № 213 визначає особливості дій Фонду щодо здійснення процедури ліквідації банків, зареєстрованих на території проведення антитерористичної операції або Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, у разі неможливості здійснення процедури ліквідації відповідно до Закону. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження, визначені цим Положенням, уповноваженій (им) особі (ам) Фонду, крім організації реалізації майна банку.

Пунктом 5 Положення № 213 передбачено, що виплати відшкодування коштів вкладникам банку за рахунок коштів Фонду здійснюються відповідно до сформованого переліку вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та Закону.

Пунктом 4 статті 26 Закону № 4452 передбачені випадки, у яких Фонд не відшкодовує кошти, до яких не відноситься не надходження до останнього інформації від учасника Фонду.

Розділом ІІІ Положення № 213 визначені особливості здійснення процедури приймання та розгляду вимог кредиторів, формування реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІІ Положення № 213 особа, яка заявляє до Фонду свої кредиторські вимоги, окрім даних та документів, визначених законодавством, додатково додає нотаріально засвідчені копії документів, що підтверджують виникнення та існування зобов`язання банку перед такою особою (договір, виписки, квитанції, акти тощо).

Про необхідність одночасного надання додаткових документів при заявлені вимог кредиторів Фонд повідомляє в оголошенні про ліквідацію банку.

Таким чином, надання додаткових документів повинно відбуватись лише за ініціативою Фонду та не звільняє від обов`язку включити позивача до переліку вкладників, які мають право на отримання вкладу за рахунок коштів Фонду.

Згідно із пунктом 4 Розділу ІІІ Положення № 213, у разі неможливості визначення суми заборгованості перед відповідним кредитором, перевірки достовірності даних вимог кредитора у зв`язку із недостатністю документів та даних, що є у розпорядженні Фонду, Фонд відхиляє таку вимогу кредитора до дати отримання відповідних даних. Зазначена норма підтверджує обов`язок відповідача скласти перелік та прийняти рішення про відмову у виплаті коштів лише за певних обставин.

При цьому, Положення № 213 було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2015 року, не має зворотної дії в часі відносно права вкладника на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів, яке позивач набула 14.09.2015 в незалежності від наявності або відсутності відповідного звернення.

Крім того, укладення договору відбулось до початку віднесення ПАТ «Укркомунбанк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (травень 2015 року), тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

На підтвердження наявності залишку по картковому рахунку позивач надала належним чином оформлений документ банківської установи, який свідчить про те, залишок на рахунку становить 78682,43 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність об`єктивних доказів неможливості надати інформацію та включити позивачку до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Укркомунбанк», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року по справі № 826/2105/16.

Посилання апелянта на рішення судів першої та апеляційної інстанції суд не бере до уваги, оскільки обов`язковими висновками для суду апеляційної інстанції (в рамках вимог Кодексу адміністративного судочинства України) є висновки Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» Матвієнка Андрія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 360/3199/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.В. Ястребова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв