Справа № 200/8483/19-а
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2019 року

Київ

справа №200/8483/19-а

адміністративне провадження №К/9901/34873/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №200/8483/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці) щодо не проведення повного розрахунку з ним в день звільнення 21 серпня 2015 року;

- стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (в особі Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці) на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 22 серпня 2015 року по 26 червня 2019 року включно у розмірі 568 827,48 грн., без урахування обов`язкових податків та зборів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 в день звільнення 21 серпня 2015 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 серпня 2015 року по 27 червня 2019 року в розмірі 373 029,44 грн без урахування обов`язкових податків та зборів.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року у справі №200/8483/19-а змінено.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року вислів «в розмірі 373 029 (триста сімдесят три тисячі двадцять дев`ять) грн 44 коп» замінено висловом «в розмірі 17 108,86 грн. (сімнадцять тисяч сто вісім грн) 86 коп».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку з позивачем при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. Виключень щодо посади позивача у цій справі відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» не встановлено.

Донецьким окружним адміністративним судом цю справу розглянуто за правилами спрощеного провадження.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №200/8483/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду