Справа № 820/6376/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2019 року

Київ

справа №820/6376/15

адміністративне провадження №К/9901/8921/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року (колегія суддів: головуючий суддя - Тацій Л.В., судді - Жигилій С.П., Подобало З.Г.)

у справі №820/6376/15

за позовом Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території»

до Дергачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» (далі - Підприємство) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Дергачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - Дергачівська ОДПІ) про скасування податкового повідомлення - рішення.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство зазначило про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючого органу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Дергачівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області від 23.02.2015 №;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» судовий збір у сумі 182 грн 70 коп.

Відповідач оскаржив зазначену постанову в апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року апеляційну скаргу задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент розстрочення Підприємству податкового боргу ним вже було порушено строки сплати грошових зобов`язань на термін понад 30 днів (з 02.07.2012 по 27.09.2012), що обумовлює необхідність притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафних санкцій в порядку статті 126 ПК, з огляду на що, апеляційний суд зазначив про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючого органу.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року залишити без змін. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначив, що відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) питання своєчасності сплати усіх податків та зборів є предметом документальної перевірки, натомість не може бути предметом камеральної перевірки, що свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення контролюючого органу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

25 листопада 2015 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому контролюючий орган зазначив про законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

25 січня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 04.02.2015 Дергачівською ОДПІ проведено камеральну перевірку стосовно своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, визначених за результатами акту планової документальної перевірки Філії ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території "Солоницівське ПКГ"» № 225/22-107/34470790 від 14.06.2012.

За результатами перевірки складено акт № 84/20-11-17-02-06/4/34470790 від 04.02.2015 (далі - Акт перевірки).

Контролюючий орган дійшов висновку про порушення Філією терміну сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, визначеної за результатами планової документальної перевірки .

На підставі Акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.02.2015 №, яким зобов`язано Філію сплатити штраф у сумі 17 914, 80 грн.

За наслідками адміністративного оскарження податкове повідомлення - рішення залишено без змін.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015р.), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає в зв`язку з наступним.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Документальною перевіркою, зокрема, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника.

При цьому, будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.

А тому, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати податкових зобов`язань, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюється.

Водночас, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

Необхідно зазначити, що враховуючи внесені зміни до Податкового кодексу України Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» питання своєчасності нарахування та сплати податків та зборів можуть бути предметом камеральної перевірки з 01 січня 2017 року.

Натомість, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Зважаючи на вимоги наведених вище норм права (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), вбачається відсутність у контролюючого органу повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати своєчасність сплати позивачем податків, оскільки, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків, у спірний період, могла бути перевірена контролюючим органом під час здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

У даному випадку, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем самостійно визначених сум податкових (грошових) зобов`язань, вийшов за межі предмету камеральної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідача.

Така ж сама правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №803/1908/16, від 23 серпня 2019 року у справі №826/4242/15, тощо.

Частиною 1 статті 345 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами документами у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у звдоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 345, 349, 351, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року - скасувати, залишивши в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова