Справа № 300/2196/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. справа № 300/2196/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач) звернулася в суд із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації (надалі, також - відповідач) про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації про відмову у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 , недоплаченої за 2017-2018 роки щорічної допомоги на оздоровлення згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання виплатити ОСОБА_1 , недоплачені кошти на щорічну допомогу на оздоровлення за 2017-2018 роки, виходячи із розміру п`яти мінімальних заробітних плат встановленої Законом України "Про Державний бюджет" на момент виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС I категорії та інвалідом II групи, а тому відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2017-2018 роки, з дати встановлення IІ-ї групи інвалідності. Позивач вважає, що нарахування та виплата вказаної допомоги була здійснена відповідачем на підставі положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562, що на думку позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 1-2).

02.12.2019 ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Снятинської РДА, на належного відповідача - Управління соціального захисту населення Снятинської РДА (а.с.25-26).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 26.11.2019 (а.с. 18-19), в якому зазначено, що Управління соціального захисту населення Снятинської РДА, не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, оскільки щорічна разова грошова допомога на оздоровлення виплачена позивачу у 2017 - 2018 роках відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки іншого розміру такої допомоги у 2017 - 2018 році не встановлено, а стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не визначає розміру такої допомоги. Також, відповідач зазначив, що у нього не було правових підстав для нарахування допомоги на оздоровлення у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим вважає, що ним правомірно відмовлено позивачу в нарахуванні щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2017 - 2018 роки в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Крім того, відповідач вказав про наявність підстав для застосування статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України та залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із порушенням строку звернення до суду. Просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши доводи адміністративного позову і відзиву на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с. 6-7), та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Як слідує з матеріалів справи, з 27.06.2006 позивач є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується експертним висновком та довідкою МСЕК серія МСЕ №164773 (а.с.8, 12).

Розглянувши звернення позивача, Управління соціального захисту населення Снятинської РДА 04.11.2019 надало відповідь, оформлену листом № 1047/02-19/27, в якій зазначило, що щорічна допомога на оздоровлення за 2017 - 2018 роки виплачена у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З урахуванням викладеного, відповідач повідомив позивача про те, що щорічна грошова допомога на оздоровлення у 2017 - 2018 роках виплачена їй як інваліду II групи відповідно до чинного законодавства України у розмірі 120,00 грн. (а.с. 11).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Приписами статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції від 09.07.2007 було закріплено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам другої групи в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI внесені зміни до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яку викладено у редакції, згідно із якою, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 таке звуження права осіб на одержання щорічної допомоги на оздоровлення і положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI про внесення таких змін до редакції ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - визнано неконституційними, та зазначено, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" діє в попередній редакції, тобто від 09.07.2007.

Згідно зі статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції, чинній після визнання зазначеним рішенням Конституційного Суду України неконституційними змін, внесених Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 №107-VI, щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

У подальшому, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII внесені зміни до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вказану статтю викладено у редакції, згідно якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", в зазначеній частині цей Закон набирає чинності із 01.01.2015.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 виплата щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, а не згідно зі статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зважаючи на викладене, суд не погоджується з доводами позивача з приводу того, що одноразова грошова компенсація має виплачуватись на підставі статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 760 "Про порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян" розмір виплат щорічної допомоги на оздоровлення передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №562 розмір щорічної разової грошової допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи становить: інвалідам I і II групи 120,00 грн, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії 100 грн, інвалідам III групи та дітям-інвалідам 90 грн.

Судом встановлено, що Управлінням соціального захисту населення Снятинської РДА позивачу було виплачено щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення, як особі, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з II групою інвалідності за 2017 -120 грн, за 2018 -120 грн, що підтверджено реєстрами виплат №1184/2-2574, за період з 01.10.2017 по 30.10.2017 (а.с. 20-21).

Отже, здійснюючи у 2017-2018 роках нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 , як особі, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 120,00 грн відповідач діяв на підставі та у спосіб, що визначені діючим законодавством.

Крім того, рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Управління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті1, частини першої, другої та третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 встановлено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої відповідач і здійснив виплату допомоги на оздоровлення позивачу, оскільки іншого розміру такої допомоги у 2018 році не встановлено, а стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.01.2015 року, не визначає розміру такої допомоги.

Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо розмірів допомоги на оздоровлення внесено не було.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав для нарахування допомоги на оздоровлення у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, проводячи нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інваліду ІІ групи, інвалідність якої пов`язана з наслідками аварії на ЧАЕС, діяв у відповідності до норм чинного законодавства України, вірно застосувавши нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, що регулює розміри виплати вказаної допомоги на оздоровлення.

Доводи відповідача, в частині застосування до спірних правовідносин приписів статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає помилковими, оскільки предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є, в тому числі, відмова відповідача у здійсненні перерахунку і виплаті одноразової грошової допомоги на оздоровлення, оформлена листом від 04.11.2019 № 1047/02-19/27 (а.с.11) та стягнення відповідних сум. Слід зазначити, що строк звернення до суду і строк, впродовж якого, особа має право на перерахунок і виплату соціальної допомоги не є тотожними. Таким чином, на думку суду, позивачем не пропущено строку звернення до суду у зв`язку з тим, що вона дізналася про порушення свого права 04.11.2019.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача вчинені з дотриманням вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Управління соціального захисту населення Снятинської районної державної адміністрації (78300, вул.Шевченка, 4, м.Снятин, Івано-Франківська область, ).

Суддя /підпис/ Скільський І.І.