Справа № 280/4136/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 жовтня 2019 року 14:06Справа № 280/4136/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.

та представників:

позивача: Желтобрюхова В.В.

відповідача: Радової С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна»

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 20.06.2018 № та від 20.06.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Теплоприлад-Україна» посилається на те, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з контрагентами позивача, викладені в акті документальної позапланової виїзної перевірки, на підставі якого винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є безпідставними з огляду на документальне підтвердження таких операцій первинними документами. Із посиланням на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вважає податкові повідомлення-рішення від 20.06.2018 № та від 20.06.2018 № протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 08.10.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 05.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №280/4136/18, призначено підготовче засідання на 04.12.2018.

28.11.2018 від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов (вх. №38838), в якому він зазначає про наявність порушень позивачем вимог податкового законодавства, які відображено в акті перевірки від 05.05.2018 №268/08-01-14-06/31549181. Вказує, що постачальники позивача не мають реальної можливості поставити товар у задекларованих обсягах, не мають основних засобів, за місцезнаходженням відсутні. Зазначає, що позивачем не надано товарно-транспортних документів на перевезення товару, специфікацій до договорів постачання, доказів проведення розрахунків між сторонами в повному обсязі. Посилається на те, що придбання товарно-матеріальних цінностей контрагентами позивача по ланцюгу постачання не відповідає номенклатурі товару, який реалізовувався ТОВ «Теплоприлад-Україна». Крім того, фіктивність контрагентів позивача - ТОВ «Жерман Плюс» та ТОВ «Флеш-Сток» підтверджено вироками суду. Також посилається на те, що контрагенти ТОВ «Теплоприлад-Україна» фігурують у кримінальних провадженнях. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалами суду, за клопотанням представників сторін, провадження у справі неодноразово зупинялося.

Протокольною ухвалою суду від 16.05.2019 закрито підготовче провадження.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 24.10.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» () зареєстровано в якості юридичної особи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.04.2018 №1133 та направлення від 16.04.2018 №867 відповідачем у період з 17.04.2018 по 25.04.2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток за 2015 - 2017 роки, податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» () за травень - жовтень 2015 року, ТОВ «ФЛЕШ-СТОК» () за листопад - грудень 2015 року та січень 2016 року, ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» () за листопад - грудень 2016 року, ТОВ «ОПТІМА ПЛАС» () за листопад 2016 року, ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» () за травень - червень 2016 року, ТОВ «ЛОРІДЕСТ» () за жовтень 2017 року, ТОВ «ГРІН-ЛАЙФ» () за жовтень 2017 року, ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ» () за жовтень 2017 року, ТОВ «ВОТОКОМПЛЕКС» () за листопад 2017 року, ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» () за грудень 2017 року та в частині подальшої реалізації отриманих товарів (робіт, послуг) в наступних податкових періодах, за результатами якої складено акт від 05.05.2018 №268/08-01-14-06/31549181.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Теплоприлад-Україна» вимог:

п. 135.1, п. 135.5 ст. 135, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 152 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток, що перевірявся, на загальну суму 1 778 020 грн., в тому числі за відповідні податкові періоди: 2015 рік на суму 903 987 грн., 2016 рік на суму 233 696 грн., 2017 рік на суму 640 337 грн.;

пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 975 578 грн., у тому числі за періоди: травень 2015 року на суму 569 грн., червень 2015 року на суму 199 203 грн., липень 2015 року на суму 41 672 грн., серпень 2015 року на суму 173 191 грн., вересень 2015 року на суму 84 420 грн., жовтень 2015 року на суму 108 710 грн., листопад 2015 року на суму 147 561 грн., грудень 2015 року на суму 249 104 грн., січень 2016 року на суму 4 870 грн., листопад 2016 року на суму 177 360 грн., грудень 2016 року на суму 77 433 грн., травень 2017 року на суму 67 943 грн., червень 2017 року на суму 141 713 грн., жовтень 2017 року на суму 183 529 грн., листопад 2017 року на суму 98 876 грн., грудень 2017 року на суму 120 540 грн., січень 2018 року на суму 49 455 грн., лютий 2018 року на суму 49 429 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що первинні документи, виписані контрагентами позивача, не можна вважати належно оформленими та такими, що посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених в них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Так, у контрагентів позивача відсутні основні засоби; придбання контрагентами-постачальниками товарів з номенклатурою, ідентичною поставленим на адресу позивача товарам, не підтверджується по ланцюгу постачання; надані до перевірки товарно-транспортні накладні не підтверджують транспортування товару (відсутні конкретні пункти навантаження та розвантаження продукції).

Крім того, вироком Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №757/40842/15-к встановлено фіктивність ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», а вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 у справі №200/5639/16-к - фіктивність ТОВ «ФЛЕШ-СТОК».

Також, ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» та ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» є фігурантами досудових розслідувань від 26.04.2017 №0000031 та від 26.04.2017 №0004297; від 20.07.2017 №0000150; від 07.05.2014 №0000375 відповідно, які провадяться за фактами фіктивного підприємництва.

На підставі акту перевірки винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 20.06.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 2 469 472,50 грн., у тому числі: 1 975 578,00 грн. - за податковим зобов`язанням, 493 894,50 грн. - за штрафними санкціями;

- форми «Р» від 20.06.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1 996 528,25 грн., у тому числі: 1 778 020,00 грн. - за податковим зобов`язанням, 218 508,25 грн. - за штрафними санкціями.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Теплоприлад-Україна» звернулось до суду з адміністративним позовом.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далів - ПК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пункт 135.1 статті 135 ПК України встановлює, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування та, відповідно, база оподаткування податком на прибуток, визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

За змістом норм пп. 200.1, пп. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг (абзац другий пункту 198.1 статті 198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, серед іншого, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Водночас в силу норм п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі - Закон №996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього Закону (тут та надалі - в редакції, що діяла на момент виникненняф спірних правовідносин), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За змістом частин 1 та 2 ст. 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 9 цього Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Зі змісту наведених норм можна дійти висновків про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 19.03.2019 у справі №826/9534/17 та від 26.02.2019 у справі №826/1536/18. Окрім того, у своїй постанові від 19.03.2019 у справі №826/9534/17 Верховний Суд відзначив те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21.05.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖЕРМАН ПЛЮС» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальність «Теплоприлад-Україна» (Покупець) укладено Договір поставки №2015/21-05, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах СІР-Запоріжжя, згідно «Інкотермс» в редакції 2000 року. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

Також, 20.10.2015 між ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» (Первісний кредитор) та ТОВ «ХАМЕСТО» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №2015/20-10, відповідно до умов якого Новий кредитор стає кредитором Боржника за Договором від 21.05.2015 №2015/21-05, укладеним між ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» та ТОВ «Теплоприлад-Україна», на суму 457 800,00 грн. (п. 1.1 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних та рахунків-фактур від 21.05.2015 №ЖМ-052129 на суму 256 695,95 грн. (в т.ч. ПДВ 42 782,66 грн.); від 21.10.2015 №ЖМ-102137 на суму 78 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 13 000,00 грн.); від 15.10.2015 №ЖМ-101521 на суму 105 152,02 грн. (в т.ч. ПДВ 17 525,34 грн.); від 12.10.2015 №ЖМ-101230 на суму 288 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 48 000,00 грн.); від 05.10.2015 №ЖМ-100530 на суму 178 551,50 грн. (в т.ч. ПДВ 29 758,58 грн.); від 01.10.2015 №ЖМ-100119 на суму 2 560,00 грн. (в т.ч. ПДВ 426,67 грн.); від 30.09.2015 №ЖМ-093052 на суму 24 900,00 грн. (в т.ч. ПДВ 4 150,00 грн.); від 24.09.2015 №ЖМ-092429 на суму 188 932,80 грн. (в т.ч. ПДВ 31 488,80 грн.); від 16.09.2015 №ЖМ-091620 на суму 49 724,28 грн. (в т.ч. ПДВ 8 287,38 грн.); від 04.09.2015 №ЖМ-090429 на суму 242 961,80 грн. (в т.ч. ПДВ 40 493,63 грн.); від 27.08.2015 №ЖМ-082739 на суму 274 475,78 грн. (в т.ч. ПДВ 45 745,96 грн.); від 07.07.2015 №ЖМ-070718 на суму 49 259,34 грн. (в т.ч. ПДВ 8 209,89 грн.); від 07.08.2015 №ЖМ-080709 на суму 38 982,00 грн. (в т.ч. ПДВ 6 497,00 грн.); від 07.08.2015 №ЖМ-080715 на суму 133 512,48 грн. (в т.ч. ПДВ 22 252,08 грн.); від 10.08.2015 №ЖМ-081021 на суму 9 872,28 грн. (в т.ч. ПДВ 1 645,38 грн.); від 12.06.2015 №ЖМ-061216 на суму 212 779,64 грн. (в т.ч. ПДВ 35 463,27 грн.); від 02.06.2015 №ЖМ-060226 на суму 154 638,83 грн. (в т.ч. ПДВ 25 773,14 грн.); від 18.08.2015 №ЖМ-081823 на суму 242 446,16 грн. (в т.ч. ПДВ 40 407,69 грн.): від 03.08.2015 №ЖМ-080311 на суму 235 408,37 грн. (в т.ч. ПДВ 39 234,73 грн.); від 22.07.2015 №ЖМ-072214 на суму 39 201,80 грн. (в т.ч. ПДВ 6 533,63 грн.); від 20.07.2015 №ЖМ-072048 на суму 59 382,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9 897,00 грн.); від 03.06.2015 №ЖМ-060317 на суму 136 404,71 грн. (в т.ч. ПДВ 22 734,12 грн.); від 24.06.2015 №ЖМ-062422 на суму 691 396,80 грн. (в т.ч. ПДВ 115 232,80 грн.); від 29.05.2015 №ЖМ-052981 на суму 3 411,94 грн. (в т.ч. ПДВ 568,66 грн.); від 31.07.2015 №ЖМ-073143 на суму 102 186,32 грн. (в т.ч. ПДВ 17 031,05 грн.);

товарно-транспортних накладних від 21.05.2015 №; від 21.10.2015 №; від 15.10.2019 №; від 12.10.2015 №; від 05.10.2019 №; від 01.10.2015 №; від 30.09.2015 №; від 24.09.2015 №; від 16.09.2015 №; від 04.09.2015 №; від 27.08.2015 №; від 07.07.2015 №; від 07.08.2015 №; від 07.08.2015 №; від 10.08.2015 №; від 12.06.2015 №; від 02.06.2015 №; від 18.08.2015 №; від 03.08.2015 №; від 22.07.2015 №; від 20.07.2015 №; від 03.06.2015 №; від 29.05.2015 №; від 31.07.2015 №; від 24.06.2015 №;

розрахунку від 31.05.2015 №12 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 20.05.2015 №601 за Договором від 21.05.2015 №2015/21-05 із доказами реєстрації;

платіжних доручень від 08.07.2015 №604 на суму 69 139,68 грн.; від 14.07.2015 №607 на суму 92 300,00 грн.; від 14.07.2015 №608 на суму 92 500,00 грн.; від 14.07.2015 №609 на суму 92 200,00 грн.; від 22.07.2015 №620 на суму 5 418,53 грн.; від 22.07.2015 №621 на суму 49 750,00 грн.; від 31.07.2015 №627 на суму 87 600.00 грн.; від 31.07.2015 №628 на суму 86 900,00 грн.; від 31.07.2015 №629 на суму 88 000,00 грн.; від 31.07.2015 №630 на суму 86 690,32 грн.; від 31.07.2015 №631 на суму 5 938,20 грн.; від 31.07.2015 №632 на суму 53 443,80 грн.; від 11.08.2015 №634 на суму 10 218,63 грн.; від 12.08.2015 №635 на суму 23 540,84 грн.; від 12.08.2015 №636 на суму 75 500,00 грн.; від 12.08.2015 №637 на суму 75 900,00 грн.; від 12.08.2015 №638 на суму 76 400,00 грн.; від 12.08.2015 №639 на суму 76 035,22 грн.; від 17.08.2015 №648 на суму 3 898,20 грн.; від 18.08.2015 №649 на суму 13 351,25 грн.; від 18.08.2015 №650 на суму 987,23 грн.; від 26.08.2015 №654 на суму 60 111,23 грн.; від 26.08.2015 №655 на суму 60 050,00 грн.; від 31.08.2015 №656 на суму 24 244,62 грн.; від 11.09.2015 №662 на суму 27 447,58 грн.; від 28.09.2015 №673 на суму 24 296,18 грн.; від 29.09.2015 №676 на суму 26 417,47 грн.; від 07.10.2015 №680; від 07.10.2015 №681 на суму 18 893,28 грн.; від 07.10.2015 №682 на суму 170 039,52 грн.; від 16.10.2015 №686 на суму 17 855,15 грн.; від 26.10.2015 №694 на суму 28 800,00 грн.; від 29.10.2015 №696 на сму 10 515,20 грн.; від 30.10.2015 №697 на суму 94 636,82 грн.; від 04.11.2015 №698 на суму 7 800,00 грн.; від 05.02.2016 №783 на суму 50 000,00 грн.;

банківських виписок за 07.07.2015, 31.08.2015, 03.09.2015, 08.09.2015, 21.09.2015, 28.09.2015, 06.10.2015, 16.10.2015, 24.11.2015.

Також, 09.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛЕШ-СТОК» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2015/09-11, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах СІР-Запоріжжя, згідно «Інкотермс» в редакції 2000 року. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «ФЛЕШ-СТОК» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних та рахунків-фактур від 09.11.2015 №ФС-110925 на суму 329 388,14 грн. (в т.ч. ПДВ 54 898,02 грн.); від 20.11.2015 №ФС-112027 на суму 312 761,68 грн. (в т.ч. ПДВ 52 126,95 грн.); від 30.11.2015 №ФС-113041 на суму 243 214,44 грн. (в т.ч. ПДВ 40 535,74 грн.); від 01.12.2015 №ФС-120124 на суму 1 718,64 грн. (в т.ч. ПДВ 286,44 грн.); від 09.12.2015 №ФС-120919 на суму 373 079,81 грн. (в т.ч. ПДВ 62 179,97 грн.); від 09.12.2015 №ФС-120920 на суму 1 458,26 грн. (в т.ч. ПДВ 243,04 грн.); від 10.12.2015 №ФС-121039 на суму 75 936,00 грн. (в т.ч. ПДВ 12 656,00 грн.); від 12.12.2015 №ФС-121203 на суму 147 096,00 грн. (в т.ч. ПДВ 24 516.00 грн.); від 18.12.2015 №ФС-121816 на суму 172 088,45 грн. (в т.ч. ПДВ 28 681,41 грн.); від 18.12.2015 №ФС-121817 на суму 15 966,96 грн. (в т.ч. ПДВ 2 661,16 грн.); від 22.12.2015 №ФС-122215 на суму 304 394,80 грн. (в т.ч. ПДВ 50 732,47 грн.); від 24.12.2015 №ФС-122427 на суму 402 885,50 грн. (в т.ч. ПДВ 67 147,58 грн.); від 14.01.2016 №ФС-011406 на суму 29 217,54 грн. (в т.ч. ПДВ 4 869,59 грн.);

товарно-транспортних накладних від 09.11.2015 №0110925; від 20.11.2015 №0112027; від 30.11.2015 №0113041; від 01.12.2015 №0120124; від 09.12.2015 №0120919; від 09.12.2015 №0120920; від 10.12.2019 №0121039; від 12.12.2015 №0121203; від 18.12.2015 №0121816; від 18.12.2015 №0121817; від 22.12.2015 №0122215; від 24.12.2015 №0122427; від 14.01.2016 №011406;

платіжних доручень від 20.11.2015 №716 на суму 32 938,81 грн.; від 02.12.2015 №720 на суму 31 276,17 грн.; від 02.12.2015 №721 на суму 1 563,81 грн.; від 03.12.2015 №722 на суму 279 921,70 грн.; від 11.12.2015 №724 на суму 25 537,52 грн.; від 16.12.2015 №726 на суму 1 538,18 грн.; від 21.12.2015 №734 на суму 39 173,38 грн.; від 21.12.2015 №735 на суму 15 445,08 грн.; від 21.12.2015 №736 на суму 153,12 грн.; від 24.12.2015 №740 на суму 7 973,28 грн.; від 24.12.2015 №741 на суму 18 069,29 грн.; від 24.12.2015 №742 на суму 77 000,00 грн.; відщ 24.12.2015 №743 на суму 77 019,16 грн.; від 24.12.2015 №744 на суму 1 676,53 грн.; від 24.12.2015 №745 на суму 14 290,43 грн.; від 29.12.2015 №748 на суму 31 961,45 грн.; від 29.12.2015 №750 на суму 42 302,98 грн.; від 19.01.2016 №763 на суму 2 921,75 грн.; від 19.01.2016 №764 на суму 26 295,79 грн.;

банківських виписок за 23.11.2015, 14.12.2015, 22.12.2015, 24.12.2015, 14.01.2016, 16.08.2016.

Також, 04.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2017/05-04, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах СІР-Запоріжжя, згідно «Інкотермс» в редакції 2000 року. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних та рахунків-фактур від 04.05.2017 №102 на суму 197 655,84 грн. (в т.ч. ПДВ 32 942,64 грн.); від 24.05.2017 №1038 на суму 210 003,10 грн. (в т.ч. ПДВ 35 000,52 грн.); від 01.06.2017 №19 на суму 174 119,04 (в т.ч. ПДВ 29 019,84 грн.); від 01.06.2017 №20 на суму 72 396,00 грн. (в т.ч. ПДВ 12 066,00 грн.); від 19.06.2017 №914 на суму 95 364,66 грн. (в т.ч. ПДВ 15 894,11 грн.); від 05.06.2017 №205 на суму 290 515,20 грн. (в т.ч. ПДВ 48 419,20 грн.); від 12.06.2017 №558 на суму 217 886,40 грн. (в т.ч. ПДВ 36 314,40 грн.);

товарно-транспортних накладних від 04.05.2017 №, від 24.05.2017 №, від 01.06.2017 №, від 01.06.2017 №, від 19.06.2017 №, від 05.06.2107 №, від 12.06.2017 №.

Також, 17.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2017/10-17, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах самовивозу Покупцем. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ» до матеріалів справи надано копії:

видаткової накладної від 18.10.2017 №12 та рахунка-фактури від 18.10.2017 №СФ-0000012 на суму 292 533,12 грн. (в т.ч. ПДВ 48 755,52 грн.); видаткової накладної від 20.10.2017 №24 та рахунка-фактури від 20.10.2017 №СФ-0000024 на суму 71 690,86 грн. (в т.ч. ПДВ 11 948,48 грн.); видаткової накладної від 19.10.2017 №19 та рахунка-фактури від 19.10.2017 №СФ-0000019 на суму 290 257,38 грн. (в т.ч. ПДВ 48 376,23 грн.); видаткової накладної від 17.10.2017 №5 та рахунка-фактури від 17.10.2017 №СФ-0000005 на суму 294 302,16 грн. (в т.ч. ПДВ 49 050,36 грн.);

товарно-транспортних накладних від 20.10.2017 №, від 19.10.2017 №, від 18.10.2019 №, від 17.10.2017 №.

Також, 15.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОТОКОМПЛЕКС» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2017/11-15, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах самовивозу Покупцем. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ» до матеріалів справи надано копії:

видаткової накладної від 20.11.2017 №РН-324 та рахунка-фактури від 20.11.2017 №СФ-324 на суму 296 964,36 грн. (в т.ч. ПДВ 49 494,06 грн.); видаткової накладної від 21.11.2017 №РН-323 та рахунка-фактури від 21.11.2017 №СФ-323 на суму 121 797,74 грн. (в т.ч. ПДВ 20 299,62 грн.); видаткової накладної від 17.11.2017 №РН-327 та рахунка-фактури від 17.11.2017 №СФ-327 на суму 103 572,42 грн. (в т.ч. ПДВ 17 262,07 грн.); видаткової накладної від 17.11.2017 №РН-325 та рахунка-фактури від 17.11.2017 №СФ-325 на суму 280 967,57 грн. (в т.ч. ПДВ 46 827,93 грн.); видаткової накладної від 16.11.2017 №РН-326 та рахунка-фактури від 16.11.2017 №СФ-326 на суму 296 290,90 грн. (в т.ч. ПДВ 49 381,82 грн.);

товарно-транспортних накладних від 21.11.2017 №, від 20.11.2017 №, від 17.11.2017 №, від 17.11.2017 №, від 16.11.2017 №.

Також, 10.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2016/11-10, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах СІР-Запоріжжя, згідно «Інкотермс» в редакції 2000 року. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних та рахунків-фактур від 10.11.2016 №ІІ-111059 на суму 362 559,36 грн. (в т.ч. ПДВ 60 426,56 грн.), від 01.12.2016 №ЛГ-120126 на суму 73 528,08 грн. (в т.ч. ПДВ 12 254,68 грн.), від 14.12.2016 №ЛГ-121426 на суму 95 335,20 гр. (в т.ч. ПДВ 15 889,20 грн.), від 12.12.2016 №ЛГ-121262 на суму 31 778,40 грн. (в т.ч. ПДВ 5 296,40 грн.), від 05.12.2016 №ЛГ-120530 на суму 47 880,00 грн. (в т.ч. ПДВ 7 980,00 грн.), видаткової накладної від 12.12.2016 №ЛГ-121261 на суму 216 075,58 грн. ( в т.ч. ПДВ 36 012,60 грн.);

товарно-транспортних накладних від 10.11.2016 №111059, від 01.12.2016 №120126, від 12.12.2016 №121261, від 05.12.2016 №120530, від 14.12.2016 №121426, від 12.12.2016 №121262.

Також, ТОВ «Теплоприлад-Україна» у періоді, що перевірявся, мало господарські взаємовідносини із Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО», на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії:

рахунків-фактур та видаткових накладних від 05.12.2017 №СФ-508 та від 05.12.2017 №РН-508 на суму 216 901,46 грн. (в т.ч. ПДВ 36 150,24 грн.), від 04.12.2017 № СФ-408 та від 04.12.2017 №РН-408 на суму 296 572,92 грн. (в т.ч. 49 428,82 грн.), від 01.12.2017 №СФ-14 та від 01.12.2017 №РН-14 на суму 296 731,70 грн. (в т.ч. ПДВ 49 455,28 грн.);

товарно-транспортних накладних від 05.12.2017 №, від 04.12.2017 №, від 01.12.2017 №.

Також, 17.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТИМА ПЛАС» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2016/11-17, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах СІР-Запоріжжя, згідно «Інкотермс» в редакції 2000 року. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «ОПТИМА ПЛАС» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних від 23.11.2016 №162 на суму 285 897,30 грн. (в т.ч. ПДВ 47 649,55 грн.), від 23.11.2016 №163 на суму 18 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 3 000,00 грн.), від 17.11.2016 №27 на суму 16 104,00 грн. (в т.ч. ПДВ 2 684,00 грн.), від 17.11.2016 №26 на суму 381 600,00 грн. (в т.ч. ПДВ 63 600,00 грн.);

товарно-транспортних накладних від 23.11.2016 №162, від 23.11.2016 №163, від 17.11.2016 №27, від 17.11.2016 №26.

Також, 01.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРИН-ЛАЙФ» (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено Договір поставки №2017/09-01, відповідно до п. 1.1 якого Покупець здійснює оплату, а Постачальник у відповідності до умов даного Договору, узгодженою та прийнятою потребою, підтвердженою виставленими рахунками, постачає продукцію електротехнічного призначення (далі - Продукція). Поставка Продукції за даним Договором здійснюється на умовах самовивозу Покупцем. Датою поставки вважається дата передання Продукції Покупцю, що підтверджується видатковою накладною (п. 5.1, 5.2 Договору).

На підтвердження поставки товару від ТОВ «ГРИН-ЛАЙФ» до матеріалів справи надано копії:

видаткових накладних та рахунків-фактур від 02.10.2017 №51 та від 02.10.2017 №СФ-51 на суму 152 390, 75 грн. (в т.ч. ПДВ 25 398,46 грн.), від 01.09.2017 №3 на суму 443 407,38 грн. (в т.ч. ПДВ 73 901,23 грн.), від 04.09.2017 №122 на суму 128 274,72 грн. (в т.ч. ПДВ 21 379,12 грн.);

товарно-транспортних накладних від 02.10.2017 №, від 01.09.2017 №, від 04.09.2017 №.

Крім того, позивачем укладено Договір перевезення вантажу від 01.06.2017 №8 із Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , відпоівдно до умов якого останній бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом довірений йому позивачем вантаж, а позивач бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажу. На підтвердження виконання умов даного договору до матеріалів справи надано копії: акту надання послуг від 19.06.2017 №12, товарно-транспортної наклдадної від 19.06.2017 №, рахунку на оплату від 19.06.2017 №9.

Наявність належним чином зареєстрованих податкових накладних по всих вищезазначених контрагентах відповідачем не заперечується.

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів у сукупності, суд вважає, що первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», ТОВ «ФЛЕШ-СТОК», ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГРІН-ЛАЙФ», ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ», ТОВ «ВОТОКОМПЛЕКС», ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

При вирішенні даного спору суд враховує також вимоги частини першої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яка встановлює: якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», ТОВ «ФЛЕШ-СТОК», ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГРІН-ЛАЙФ», ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ», ТОВ «ВОТОКОМПЛЕКС», ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» були зареєстровані в якості юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому суд не приймає твердження контролюючого органу про відсутність основних засобів у даних контрагентів, оскільки доказів на підтвердження того, що ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», ТОВ «ФЛЕШ-СТОК», ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГРІН-ЛАЙФ», ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ», ТОВ «ВОТОКОМПЛЕКС», ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, відповідачем до суду не надано.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Суд не бере до уваги посилання контролюючого органу на те, що ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» та ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» є фігурантами досудових розслідувань, виходячи з наступного.

В силу норм ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також ч. 1 і 2 ст. 73 та ч. 2 ст. 74 зазначеного Кодексу визначено, що належними є саме докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У свою чергу ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд зазначає, що належним доказом порушення ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» та ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» податкового законодавства України може бути вирок суду, в якому досліджено та надано оцінку діяльності підприємства, а також встановлено порушення таким підприємством/посадовими особами вимог чинного законодавства України.

В даному випадку, за відсутності вироку суду, набравшого законної сили, яким би встановлювалася фіктивність ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ» та ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» і формування ними в адресу позивача податкового кредиту у періодах, що перевірялися, за начебто поставлені товари, які в дійсності не постачалися, посилання контролюючого органу лише на фігурування контрагентів позивача в кримінальних провадженнях не є належними доказами по справі та не спростовують висновків суду про реальність господарських операцій ТОВ «Теплоприлад-Україна».

Водночас слід наголосити і на тому, що сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.05.2019 по справі №0540/7873/18-а.

Так, судом досліджено вирок Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №757/40842/15-к, яким затверджено угоду від 30.10.2015, укладену між прокурором прокуратури Печерського району м. Києва Безкоровайним Б.В. та обвинуваченим ОСОБА_2 про визнання винуватості та визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України. У вироці зазначено, що підписання ОСОБА_2 реєстраційних документів ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» дало змогу невстановленим слідством особам здійснювати незаконну діяльність, користуватися печаткою підприємства, прикриваючись фактом державної реєстрації вказаного товариства.

Також досліджено і вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 у справі №200/5639/16-к, яким затверджено укладену 10.05.2016 між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Раждою В.В. та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.2 8, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України. У вироці зазначено, що ОСОБА_3 , зареєструвавши на своє ім`я підприємство ТОВ «ФЛЕШ-СТОК» (), та передавши установчі документи ТОВ «ФЛЕШ-СТОК» (), невстановленим співучасникам злочину, створив суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності за попередньою змовою групою осіб.

Разом із тим, у вироку Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2015 у справі №757/40842/15-к та у вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2016 у справі №200/5639/16-к судами не досліджувалися конкретні господарські операції, не встановлювалися факти нереальності поставок товару на адресу ТОВ «Теплоприлад-Україна» у періоди травень - жовтень 2015 року, листопад - січень 2016 року та факти формування ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС» та ТОВ «ФЛЕШ_СТОК» неправомірного податкового кредиту в адресу позивача.

За таких обставин, даними вироками не підтверджується безтоварність спірних господарських операцій ТОВ «Теплоприлад-Україна» з одного боку та ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», ТОВ «ФЛЕШ_СТОК» з іншого.

Також суд не приймає твердження відповідача, наведені ним у відзиві на позов, про ненадання позивачем специфікацій до договорів постачання, доказів проведення розрахунків між сторонами в повному обсязі з огляду на приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, як вбачається з акта перевірки, ненадання позивачем специфікацій до договорів постачання, доказів проведення розрахунків між сторонами в повному обсязі не слугували підставами для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Суд відхиляє зауваження контролюючого органу про те, що надані підприємством товарно-транспортні накладні не підтверджують транспортування придбаного товару, оскільки в них не зазначено конкретного пункту навантаження та розвантаження, з огляду на наступне.

Товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 й зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила №363), визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до п.п. 11.3 глави 11 вказаних Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

За таких обставин, оскільки ТОВ «Теплоприлад-Україна» не є ані вантажовідправником, ані перевізником в даному випадку, воно не складає ТТН, тому позбавлене можливості впливати на їх заповнення третіми особами, а тому й не може нести відповідальність за деякі дефекти таких товарно-транспортних накладних.

З тих підстав, що юридична відповідальність носить індивідуальний характер, суд не приймає твердження податкової про те, що придбання товарно-матеріальних цінностей контрагентами позивача по ланцюгу постачання не відповідає номенклатурі товару, який реалізовувався ТОВ «Теплоприлад-Україна», оскільки платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій ТОВ «Теплоприлад-Україна» та ТОВ «ЖЕРМАН ПЛЮС», ТОВ «ФЛЕШ-СТОК», ТОВ «ОПТІМА ПЛАС», ТОВ «УКРПРОМ-ОБЛАДНАННЯ», ТОВ «ГРІН-ЛАЙФ», ТОВ «КАРВЕСТ СІСТЕМЗ», ТОВ «ВОТОКОМПЛЕКС», ТОВ «АГРОКОМПЛЕКС ТОРО» у періодах, що перевірялися, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2297147,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 1837718,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 459429,50 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1841437,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 1653947,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 187490,00 грн. підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Водночас, стосовно господарських операцій позивача із ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» за листопад - грудень 2016 року слід зазначити наступне.

Так, у матеріалах справи міститься ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 у справі №209/3986/18, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

При цьому, ухвалою суду від 22.12.2018 у справі №209/3986/18, яка відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 01.04.2019, встановлено наступні обставини: «… ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів з метою отримання грошової винагороди, за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, придбав з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Ліагро Сервіс Груп», яке не мало на балансі основних та оборотних фондів (активів), власних або орендованих виробничих потужностей, складських приміщень, автотранспорту, тобто не мало господарських можливостей здійснювати власну статутну діяльність та її не здійснювало. У подальшому, у період з 29.04.2016 року по 13.04.2017 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа, всупереч встановленого законами України порядку здійснення підприємницької діяльності, у порушення обов`язків суб`єкта господарювання - платника податків щодо належного ведення бухгалтерського та податкового обліку фінансово-господарської діяльності, ведення в установленому порядку обліку об`єктів оподаткування та доходів і витрат, складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, здійснювала незаконну підприємницьку діяльність, шляхом проведення оформлення безтоварних операцій щодо реалізації від імені фіктивного суб`єкта господарювання ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» та виписала податкові накладні на реалізацію товарів (робіт, послуг) на загальну суму 112 695 420 грн., в т.ч. ПДВ 18 782 570 грн., чим забезпечено формування податкового кредиту з ПДВ покупців на загальну суму 18 782 570 грн. наступним суб`єктам підприємницької діяльності:…ТОВ «ТЕПЛОПРИЛАД-Україна» (код за )… Далі, невстановленою у ході досудового розслідування особою від імені ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» та номінального директора ОСОБА_4 складались первинні бухгалтерські документи (договори купівлі-продажу, податкові накладні, рахунки-фактури, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні), які оформлювались з порушенням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства, та не містили особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто виписані невстановленою особою документи не можуть бути належними доказами реальності вчинення цих господарських договорів. Проте, на підставі таких документів невстановленою особою проводилось оформлення продажу та придбання продукції, надавання послуг, виконання робіт контрагентам-покупцям, які за такими правочинами та господарськими операціями отримали податкову вигоду у вигляді зменшення об`єкта оподаткування з податку на додану вартість, податку на прибуток, а саме враховували такі витрати при визначенні об`єкта оподаткування з податкових зобов`язань платників податків за період з 29.04.2016 року по 13.04.2017 року на суму 112 695 420 грн., в т.ч. ПДВ 18 782 570 грн. Зокрема, таку податкову вигоду отримано контрагентами-покупцями, а саме: :…ТОВ «ТЕПЛОПРИЛАД-Україна» (код за )…».

Тобто, ухвалою суду, яка набрала законної сили, встановлено формування податкового кредиту з ПДВ покупців ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», серед яких є і ТОВ «Теплоприлад-Україна» у період з 29.04.2016 року по 13.04.2017 року.

Враховуючи, що контролюючим органом досліджувалися господарські операції між позивачем та ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП» за листопад - грудень 2016 року, суд вважає обґрунтованими висновки контролюючого органу про безтоварність вказаних господарських операцій, отже податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 172 325,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 137 860,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 34 465,00 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 155 091,25 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 124 073,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 31 018,25 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2297147,50 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 1837718,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 459429,50 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 20 червня 2018 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1841437,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 1653947,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 187490,00 грн.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 62078 (шістдесят дві тисячі сімдесят вісім) гривень 77 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоприлад-Україна» (69123, м. Запоріжжя, вул. Будівельників, 6, оф. 136; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 18.12.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко