Справа № 200/10388/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №200/10388/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю позивача - ОСОБА_2 ., представника відповідача Груєнка С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 р. у справі № 200/10388/19-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірними дій, скасування вимоги та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області), в якому просила: визнати неправомірними дій щодо нарахування заборгованості з єдиного внеску в сумі 12582,90 грн., скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-190366-45 від 10.05.2019 та зобов`язати провести перерахунок заборгованості відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (далі - Закон № 2148).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд: визнав неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо нарахування заборгованості з єдиного внеску в період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно в сумі 9306,66 грн; скасував вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату недоїмки № Ф-190366-45 від 10.05.2019 про визначення до стягнення недоїмки з єдиного соціального внеску, що обліковується станом на 30.04.2019 в сумі 12582,90 грн.; зобов`язав Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області провести перерахунок заборгованості відповідно до Закону № 2148-VІІІ шляхом виключення з ІКП нарахування єдиного соціального внеску в сумі 9306,66 грн., нарахованого в період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно; стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість позивача, станом на 30.04.2019 становила 12582,90 грн., на підставі чого відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 № Ф-190366-45, згідно вимог чинного законодавства. Необхідною умовою для застосування положень ч.4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464) є отримання особою статусу пенсіонера чи встановлення такій особі інвалідності, а також отримання нею відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. При цьому, єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосування, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. На момент винесення спірної вимоги позивач не надав до податкового органу докази та будь-які документи на підтвердження того, що він отримує пенсію за віком або соціальну допомогу як особа з інвалідністю, а отже він не був звільнений від сплати єдиного внеску.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області. (Покровсько-Добропільське управління, Добропільська ДПІ) на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи з 04.07.2017 по теперішній час.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є фізичною особою-підприємцем, місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 155/В-01-01-01 від 26.07.2019, позивач з 08.07.2019 отримує пенсію за віком, до цього часу позивач перебувала на обліку як отримувач пенсії за вислугу років. На первинне призначення пенсії за віком позивач набув після 10.05.2018 (а.с.13-14).

В інформаційній системі органів ДФС відображені наступні нарахування єдиного соціального внеску в період з січня 2018 по квітень 2019 року: нарахування єдиного внеску №6169466 /ev від 19.04.2018" - 2457,18 грн.; нарахування єдиного внеску №7552380 /ev від 19.07.2018" - 2457,18 грн.; нарахування єдиного внеску №8948438 /ev від 19.10.2018" - 2457,18 грн.; нарахування єдиного внеску №196638 /ev від 21.01.2019" - 2457,18 грн.; нарахування єдиного внеску №3115967 /ev від 19.04.2019" - 2754,18 грн..

Станом на 31.04.2019 загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ФОП ОСОБА_2 ,. становить 12582,90 грн.

10.05.2019 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу № Ф-190366-45, якою вимагається до стягнення недоїмка з єдиного соціального внеску , що обліковується станом на 30.04.2019 в сумі 12582,90 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що в силу діючого законодавства позивач звільнений від сплати єдиного соціального внеску.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону № 2464-VI, Законом № 1669 та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, на платника єдиного внеску покладений обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VІ, зокрема, частиною 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (абз. 1 ч. 4).

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом (абз. 2 ч. 4).

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абз. 3 ч. 4).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абз. 4 ч.4).

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абз. 9 ч.4).

За частиною 5 ст. 25 Закону № 2464, вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до спірної вимоги та витягу з інтегрованої картки платника податків, позивач станом на 31.04.2019 має заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у сумі 12582,90 грн.

Разом з цим, частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI (у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017, що набрав чинності з 01.01.2018 та діяла на момент спірних праовідносин) особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 (далі - Інструкція № 449), особи, зазначені в підпунктах 3, 6 пункту 1 цього розділу, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Системний аналіз наведених норм Закону N 2464-VI та Інструкції № 449, свідчить про те, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, за наявності двох обов`язкових умов: 1 - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Суд зазначає, що вказаними нормами встановлено пільги для всіх суб`єктів, які набули право на призначення пенсії за віком, обмежень щодо виду пенсії та за яким законом повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску, нормою не визначено.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 р. у справі №814/779/17.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

При цьому, абз. 3 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народилися в період з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, мають право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу після досягнення віку 58 років 6 місяців.

Відповідно до листа Добропільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 155/В-01-01-01 від 26.07.2019, позивач на первинне призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув після 10.05.2018 (а.с.13-14)

Враховуючи набуття позивачем права на призначення пенсії за віком з травня 2018 року, а саме досягнення пенсійного віку 58 років 6 місяців встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач з цього часу звільнена від сплати єдиного соціального внеску та могла бути платником внеску за умови її добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки позивач була звільнена від сплати єдиного соціального внеску, починаючи з травня 2018 року, відповідачем безпідставно відображено його нарахування в ІКП позивача за період з травня 2018 року по квітень 2019 року включно в сумі 9306,66 грн. та включено її до складу вимоги № Ф-190366-45 від 10.05.2019.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що на момент винесення спірної вимоги позивач не надав до податкового органу докази та будь-які документи на підтвердження того, що він отримує пенсію за віком або соціальну допомогу як особа з інвалідністю, а отже він не був звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки вимогами діючого законодавства не встановлено вимоги до платника єдиного внеску повідомляти зазначені відомості, проте, за вимогами законодавства саме відповідач здійснює обчислення єдиного внеску, правильності його нарахування та сплати.

Стосовно нарахованих відповідачем сум недоїмки з єдиного соціального внеску за період січень - квітень 2018 року у сумі 3276,24 грн., суд зазначає наступне.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 1 Закону № 1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу № 405.

Станом на момент прийняття спірної вимоги, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, не закінчилась.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону № 1669 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-3 такого змісту: «9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669 вважати пунктом 9-4.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 № 1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669 виключено.

Таким чином, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а змін безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції Закону № 2464-VI пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Положення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI на час прийняття оскаржуваної вимоги були чинні. Суд не приймає посилання апелянта на прогалину в законодавстві щодо дії пункт 9-4 Закону № 2464-VI, та зареєстрований проект Закону України від 03.02.2017 року № 6019, оскільки зазначене є лише припущенням та суб`єктивним тлумаченням відповідачем норм законодавств. Крім того, реєстрація проекту закону не свідчить про його подальше прийняття, а текст такого проекту не може використовуватися як для застосування у якості норми закону, так і для трактування діючих норм, оскільки він не є нормативно-правовим актом.

Таким чином, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VI.

Приписи Законів № 1669 та № 2464-VІ не скасовують обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а надає можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Добропілля Донецької області.

Також, місто Добропілля Донецької області, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Отже, позивач зареєстрований у місті Добропілля Донецької області, перебував на обліку Головному управлінні ДФС у Донецькій області. (Покровсько-Добропільське управління, Добропільська ДПІ), як платник єдиного внеску, тобто, як і ОДПІ, перебуває на території, де проводилась антитерористична операція.

Аналіз вищенаведених обставин свідчить, що позивач звільняється від виконання зобов`язань платника єдиного внеску встановлених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом 1 частини 2 цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована щодо загальної суми боргу відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. Положеннями абзацу 1 частини 1 цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року справа К/9901/188/17 (812/505/17).

Отже, вимога № Ф-190366-45 від 10.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) охоплює період, у якому позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску у відповідності до пункту 9-4 Закону № 2464-VІ , а саме в частині визначення до стягнення єдиного внеску за січень - квітень 2018 року в сумі 3276,24 грн.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати внески у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, унеможливлює застосування до таких платників заходів впливу, а саме складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині визнання неправомірними дій щодо нарахування заборгованості з єдиного внеску в сумі 9306,66 грн., скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-190366-45 від 10.05.2019 та зобов`язання провести перерахунок заборгованості відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" шляхом виключення з ІКП нарахованого єдиного соціального внеску в період з травня 2018 року по квітень 2019 року в сумі 9306,66 грн.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, тому, при таких обставинах, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 р. у справі № 200/10388/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 р. у справі № 200/10388/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г.Казначеєв

Судді: Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар