Справа № 716/2176/19
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/2176/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

з участю секретаря судових засідань Климус Г.В.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника СРПП №3 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Германа Володимира Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до начальника СРПП №3 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Германа Володимира Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 №432159 від 03.11.2019 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03.11.2019 року начальником СРПП №3 Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Германом В.В. відносно нього була винесена постанова серії ДП18 №432159. Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАПє незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова винесена відносно нього підлягає скасуванню, з огляду того, що в той день коли він керував транспортним засобом марки «Зіл ММЗ» д.н.з. НОМЕР_1 лив дощ та проїзну частину він не забруднював, оскільки з кузова його автомобіля на дорогу виливався не вантаж, а стікала дощова вода. Крім того керований ним автомобіль не обладнаний аварійною сигналізацією, через що аварійні вогні він, після зупинки авто не міг увімкнути.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав указаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке містяться в справі, відомостей про причини неявки суду не надав, заяви чи клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення розгляду справи на іншу дату від не надходило. Відзив на позовну заяву також не надходив до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов доведений та обґрунтований, підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду наступного.

Судом встановлено, що 03.11.2019 року відносно позивача була винесена постанова серії ДП18 №432159. Згідно вказаної постанови позивач 03.11.2019 року о 19-20 годині на 430 км а/д М-19 керував транспортним засобом марки «Зіл ММЗ 554» д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив вантаж, який витікав на проїзну частину , а також після зупинки транспортного засобу не увімкнув аварійну сигналізацію без ввімкненого ближнього світла фар та після зупинки не ввімкнув аварійну сигналізацію. Чим порушив вимоги п.п. 2.3, 19.4 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності із пп. «ґ» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2019 року, керуючи транспортним засобом марки «ЗІЛ ММЗ 554» д.н.з. НОМЕР_1 позивач перевозив вантаж, однак через те, що на дворі падав дощ, то останній проїзну частину не забруднював, а з кузова його автомобіля стікала дощова вода. Таким чином, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п.п. б п. 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

А згідно з п. 19.4 ПДР України під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм встановлює, в одному випадку увімкнення аварійної сигналізації виникає за передбачених та визначених умов, а у іншому випадку встановлений обов`язок подання попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, при чому за не виконання останніх вимог, прямо передбачена відповідальність, встановлених ч. ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд зауважує, що диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності і суспільної шкідливості. Даною нормою права непередбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позивач, в даному випадку повинен був дотримуватися вимог п. 9.9. б Правил дорожнього руху, проте він притягнутий притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, через те, що не дотримався п. 19.4 ПДР України.

Також слід зазначити, що в даному випадку в діях позивача не вбачалося вимушеної зупинки, а він був зупинений на вимогу працівника поліції.

Крім того встановлено, що керований позивачем транспортний засіб аварійною сітловою сигналізацією не обладнаний.

Таким чином, на думку суду, в діях позивача відстуній склад правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.ст. 72, 76, 211 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Беручи до уваги принцип невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС, суд констатує, що відповідач жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинене адміністративне правопорушення внаслідок недотримання ПДР.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 72, 76, 77, 211, 220, 241, 242, 243, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 №432159 від 03.11.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. за порушення вимог ч.ч. 1,2 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ