Справа № 280/1815/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1815/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року (головуючий суддя Садовий І.В.)

у справі № 280/1815/19

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати Рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком №5 від 04.03.2019 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі її заяви встановленого зразка про призначення пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 27.02.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком за 2016, 2017, 2018 роки з 27.02.2019 та виплатити нараховані суми пенсії за віком з урахуванням виплачених сум, починаючи з 27.02.2019 та з урахуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5%, починаючи з 27.02.2019;

зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального (медичного) стажу позивача період навчання в Запорізькому медичному училищі, який складає 2 роки, 10 місяців, 1 день, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а саме на 27.02.2019, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.2004 позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. Досягнувши пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону. Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком з тих підстав, що позивачу вже було призначено пенсію за вислугу років, а тому позивач має право лише на перехід з одного виду пенсії на інший. Також позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію. При цьому, відповідач не врахував період навчання позивача в Запорізькому медичному училищі з 01.09.1975 по 01.07.1978, включно, та відмовив у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Позивач вважає, що відповідач протиправно не призначив їй пенсію за віком та не розрахував її відповідно до ст.26, ч.2 ст.40, п.4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з призначенням пенсії за віком вперше позивач має право на виплату одноразової грошового допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком №5 від 04.03.2019 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком за 2016, 2017, 2018 роки з 27.02.2019 та виплатити нараховані суми пенсії за віком з урахуванням виплачених сум, починаючи з 27.02.2019.

Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період навчання в Запорізькому медичному училищі, який складає 2 роки 10 місяців 1 день, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а саме на 27.02.2019, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд встановив, що у спірному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Також суд зробив висновок, що оскільки позивач реалізував своє право виходу на пенсію до 2019 року за Законом №1788-ХІІ та йому була призначена пенсія за вислугу років, є відсутніми підстави для призначення пенсії за віком з урахуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону №1058-ІV за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 27.02.2019.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального (медичного) стажу період навчання в Запорізькому медичному училищі та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, суд зазначив, що відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-ІV, періоди трудової діяльності і інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу в дію цього Закону, зараховуються в страховий стаж у порядку і на умовах, передбачених законодавством, яке діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом. Пенсія за вислугу років призначається відповідно до законодавства, яке діяло до вступу в дію Закону №1058-ІV і продовжує діяти до введення пенсійного забезпечення через професійні і корпоративні фонди.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ в стаж роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Встановивши, що після закінчення позивачем навчання в Запорізькому медичному училищі (01.07.1978), слідувала робота за спеціальністю (03.08.1978), суд першої інстанції дійшов висновку, що період навчання позивача в Запорізькому медичному училищі, який складає 2 роки, 10 місяців, 1 день - підлягає включенню як в загальний стаж роботи, так і в спеціальний стаж, необхідний для виплати грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Також суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 фактично отримувала пенсію за вислугу років, тому, захищаючи права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має законне право на призначення і виплату їй грошової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки страховий стаж останньої на посадах, передбачених пунктами "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить понад 30 років і до моменту призначення пенсії за віком жодних виплат не отримувала.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував, що не відбулось нового призначення пенсії, а лише здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, що не передбачає перерахунку із застосуванням іншого показника заробітної плати. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про право позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, оскільки виплата останньої пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах, й вихід на пенсію саме з цих посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії. Позивач з 23.03.2009 та по теперішній час отримує пенсію за вислугу років (тобто більше 10 років), що не заперечується позивачем та підтверджується листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 16.04.2019 №138/Н-9, який міститься в матеріалах справи, в якому зазначено, що ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за вислугу років з 23.03.2009, у зв`язку з цим позивач не має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 з 24.12.2004 перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Виплата пенсії позивачу за вислугу років з 24.12.2004 припинена, оскільки позивач продовжувала працювати в сфері охорони здоров`я. Після звільнення з посади, що дає право на пенсію за вислугу років, пенсію позивачу поновлено з 23.03.2009, що не заперечується сторонами.

27.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою та необхідними документами для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Рішенням №5 від 04.03.2019 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки їй вже була призначена пенсія за вислугу років (а.с.20, 53).

10.04.2019 ОСОБА_1 звернулась повторно до відповідача із заявою, в якій просила скасувати рішення №5 від 04.03.2019 та призначити їй пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три попередні роки, що передують виходу на пенсію за віком (за 2016, 2017 та 2018 роки), з урахуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону №1058-ІV за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 22,5%, зарахувати до спеціального стажу період навчання позивача в Запорізькому медичному училищі з 01.09.1975 по 01.07.1978, включно, та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Листом від 16.04.2019 за №138/Н-9 відповідач повідомив позивача, що оскільки їй вже була призначена пенсія за вислугу років, після досягнення 58 років пенсія переводиться з одного виду пенсії на інший, а не призначається. Крім того, за умови раніше призначеної пенсії за вислугу років, при досягненні пенсійного віку права на призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 та 2018 роки, доплату відповідно п. 3 ст. 29 Закону №1058-ІV та отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV позивач не має.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд частково погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону (у редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI) встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак позивачу було призначено іншу пенсію за іншим законом.

Так, в спірному випадку позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 1 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058-ІV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону №1788-ХІІ.

За встановлених у справі обставин є помилковим висновок відповідача, що мало місце переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV, суд погоджується з судом першої інстанції, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону № 1788-XII, до територіальних органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-ІV, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV, що, в свою чергу свідчить про наявність підстав для застосування показника середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Стосовно питання нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на таке.

Згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначені Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Виходячи з наведених норм, судом першої інстанції вірно вказано, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV будь-якого іншого виду пенсії.

Втім, при вирішенні питання щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV суд першої інстанції помилково застосував норми пенсійного законодавства, що регулюють відносини призначення пенсії за вислугу років, зокрема, обчислення стажу, що дає право на призначення такої пенсії, тоді як наведена норма п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV є спеціальною і визначає певні умови та підстави виплати особам грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Так, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, а також п. 5 Порядку № 1191 грошова допомога виплачується за сукупністю таких умов:

робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

наявність страхового стажу на таких посадах (для жінок 30 років).

Тобто особа повинна мати необхідний страховий стаж саме на посадах в закладах та установах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Отже, незважаючи на те, що відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ в стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, наведені правові норми п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, а також п. 5 Порядку № 1191 не передбачають включення періоду навчання до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Виходячи з наведених правових норм та встановлених у справі обставин, апеляційний суд вважає правомірними дії відповідача у спірних правовідносинах щодо не зараховування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.07.1978 по 03.08.1978 в Запорізькому медичному училищі, оскільки правила враховування до стажу роботи певних періодів трудової діяльності та інших періодів, встановлені для призначення пенсії, не застосовуються при визначенні права особи на отримання грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Також апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що до моменту призначення пенсії за віком позивач не отримувала жодного виду пенсії.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач до призначення пенсії за віком у період з 23.03.2009 отримувала пенсію за вислугу років, що підтверджується листом Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 16.04.2019 № 138/Н-9, в якому зазначено що ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за вислугу років з 23.03.2009, позивачем не заперечується, а також поданими відповідачем додатково довідками про суми отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 2009 року по 2019 рік.

Отже, висновки суду з цього приводу суперечать фактичним обставинам справи.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про права позивача на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 280/1815/19 скасувати в частині зобов`язання Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період навчання в Запорізькому медичному училищі, який складає 2 роки, 10 місяців, 1 день, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а саме на 27.02.2019, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Прийняти нове рішення про відмову і задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 280/1815/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та в строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко