Справа № 640/20717/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 грудня 2019 року № 640/20717/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Шопіної Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України (вул.Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601, ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (Городецького,13,Київ 1,01001, ) визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Міністерство внутрішніх справ України (надалі - позивач) з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати вимогу державного виконавця Яковенка В.А. від 01.10.2019 та постанову про накладення штрафу від 01.10.2019р. у виконавчому провадженні № 58940374.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що про фактичне виконання рішення суду було повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом МВС України від 28.05.2019 № 12/6-2563. Одночасно у вказаному листі Міністерство просило закінчити виконавче провадження № 58940374 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення та що Державний виконавець не може перебирати на себе функції МВС України (посадової особи суб`єкта владних повноважень) в реалізації відповідних управлінських функцій та не може зобов`язувати його приймати визначене рішення на свій розсуд.

В ході розгляду даної адміністративної справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, представник відповідача до суду не з`явився, заперечень проти позову не надано.

Розглянувши документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№58940374 з примусового виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03. 2019 року у справі №2340/3517/18 щодо визнання протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015; зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 05 квітня 2016 року відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надати Міністерству внутрішніх справ України оригінал виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії AAA № 259510 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, яка видається страхувальнику, для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Так, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.04.2019 відкрито виконавче провадження №58940374 з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі №2340/3517/18 та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виконати вказане рішення протягом 10 робочих днів.

Позивач зазначає, що про фактичне виконання рішення суду (із наданням належних доказів виконання) було повідомлено відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом МВС України від 28.05.2019 № 12/6-2563. Одночасно у вказаному листі Міністерство просило закінчити виконавче провадження № 58940374 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення.

Державний виконавець не погодившись із зазначеним фактом, направив на адресу МВС постанову про накладення на штрафу на Міністерство внутрішніх справ України у розмірі 5 100,00 грн. від 01.10.2019 ВП№58940374 та вимогу державного виконавця від 01.10.2019 року №58940374/6-20.1 про виконання вимог виконавчого листа №2340/3517/18 від 10.04.2019 року.

Позивач, вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статі 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року у справі №2340/3517/18, визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015; зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 05 квітня 2016 року відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надати Міністерству внутрішніх справ України оригінал виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії AAA № 259510 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, яка видається страхувальнику, для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Так, виконавче провадження ВП№58940374 відкрито для примусового виконання судового рішення у справі №2340/3517/18 в частині зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 05 квітня 2016 року відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Як зазначено позивачем, на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року у справі №2340/3517/18, Департаментом фінансово - облікової політики МВС України 15 квітня 2019 року було відмовлено у затвердженні висновку УМВС України в Черкаській області щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Так, позивачем наголошено на тому, що МВС України наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень, а Департаментом фінансово - облікової політики МВС України 15 квітня 2019 року було відмовлено у затвердженні висновку УМВС України в Черкаській області щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, тобто, МВС України у повному обсязі та належним чином виконало постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі №2340/3517/18.

Разом з тим, як вбачається з рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року у справі №2340/3517/18, задовольняючи позов в частині скасування спірного рішення Міністерство внутрішніх справ України, з метою дотримання процедури, встановленої Порядком №850, зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015

Приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року у справі №2340/3517/18 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення І групи інвалідності 05 квітня 2016 року відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi "проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004).

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" Консультативна рада Європейських суддів вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

Так, враховуючи зазначені обставини, Міністерством внутрішніх справ України рішення суду по справі №2340/3517/18 не виконано.

Слід зазначити, що пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішенням згідно з виконавчим документом. Зазначене дає підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги та постанови державного виконавця Яковенка В.А. від 01.10.2019 у виконавчому провадженні № 58940374.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Міністерства внутрішніх справ України відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та може бути оскаржено в порядку та у строки, визначені статтями 292-296 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян