Справа № 440/2694/19
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 440/2694/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 20.09.19 року по справі № 440/2694/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23 квітня 2019 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23.04.2019.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, б. 119, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 39777136) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( с . Петрівка- Роменська, Гадяцький район, Полтавська область, 37333, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1251,90 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління Держпраці у Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Так, Управління Держпраці у Полтавській області не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності здійснення інспекційного відвідування та зазначає, що відповідно до листа Державної служби України з питань праці від 01.03.2018 №1582/1/4.3-ДП-18 отримана та проаналізована інформація є підставою для прийняття рішення на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Тому, на підставі Порядку № 295 та Конвенції №81, Управлінням Держпраці у Полтавській області було доручено провести захід контролю у діяльності ФОП ОСОБА_1 . На підставі наказу видане направлення на проведення заходу контролю від 09.04.2019 №738.

Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку, інших документів законодавством не передбачено.

Щодо накладення штрафу відповідач зазначає, що в зв`язку із виявленням порушень законодавства про працю щодо ФОП ОСОБА_1 , прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України.

З урахуванням вищевикладеного, рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД від 11.04.2019 року вирішено призначити розгляд справи на 23 квітня 2019 року.

Листом Управління від 11.04.2019 № 02-12/2506 ФОП ОСОБА_1 проінформовано про прийняте рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, яке відбудеться 23.04.2019 об 11 год. 40 хв. в Управлінні за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 119. Зазначений лист надіслано рекомендованим листом з повідомленням та отримано позивачем 11.04.2019.

На розгляді справи про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 був присутній. Від підпису протоколу розгляду справи та підпису постанови про накладення штрафу відмовився, а тому один примірник оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ3997165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23.04.2019 надіслано рекомендованим листом.

Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення посадовими особами Управління було дотримано.

При цьому, відповідач зауважує, що наявність в частині третій статті 265 Кодексу законів про працю України прямої вказівки на те, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями, ототожнення таких штрафів із адміністративною відповідальністю є неправильним.

До того ж, за змістом частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України суб`єктами відповідальності за цією статтею є виключно юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю. Натомість, суб`єктами адміністративної відповідальності за нормами КУпАП можуть бути осудні фізичні особи, що досягли 16 років, службові і посадові особи; батьки (за протиправні дії неповнолітніх, якщо вони вчинили адміністративний проступок у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років); і в окремих випадках юридичні особи.

При цьому, відповідач посилається на аналогічну позицію, викладену в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019 по справі №440/4614/18 та постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 522/12566/18.

Просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 р. та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно з приписами ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту (а.с. 33, 34).

Учасниками справи не заперечується, що позивач здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , магазин.

У період з 09.04.2019 по 10.04.2019 інспекторами праці Тіхоновою Л.Д. та Жолоб Т.І. , на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 08.04.2019 № 83П (а.с. 57) та направлення на проведення заходу державного контролю від 09.04.2019 № 738 (а.с. 58), проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , що використовує найману працю, за результатами якої складено акт перевірки № ПЛ3997/165/АВ від 10.04.2019 (далі - акт перевірки) (а.с. 59-70), у якому зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 частини третьої статті 24 КЗпП України, з огляду на таке.

Під час виходу встановлено, що на робочому місці за прилавком магазину виконувала обов`язки продавця, проводила зважування та здійснювала продаж громадянка ОСОБА_3 , яка в своєму поясненні від 09.04.2019 зазначила, що працювала продавцем продовольчих та непродовольчих товарів з 01.04.2019 - з 08:00 до 17:00 год, без перерви на обід у магазині ОСОБА_1 . Заробітну плату не отримувала. Трудова угода буде укладена з ОСОБА_1 за період до 7 днів, з 09.04.2019.

ФОП ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 09.04.2019 зазначив, що ОСОБА_3 працює продавцем продовольчих товарів з 01.04.2019, трудовий договір не оформлено, проте, буде оформлено протягом 2-х днів.

Також, в акті зазначено, що трудовий договір, укладений в письмовій формі з громадянкою ОСОБА_3 , наказ про прийняття її на роботу, повідомлення про прийняття її на роботу, яке подано до органу ДФС, під час проведення інспекційного відвідування - 09.04.2019 ФОП ОСОБА_1 не надані.

З огляду на викладене, відповідач зазначає, що громадянка ОСОБА_3 допущена до роботи продавця з 01.04.2019 по 09.04.2019 позивачем без належного оформлення трудових відносин - укладення з нею трудового договору в письмовій формі, видання наказу про прийняття на роботу та повідомлення органів ДФС про прийняття на роботу.

Крім того, зазначено, що 10.04.2019 ФОП ОСОБА_1 надані: копія трудового договору між ФОП ОСОБА_1 та найманим працівником ОСОБА_3 , копія наказу про прийняття на роботу від 09.04.2019 № 2 про прийняття на роботу ОСОБА_3 продавцем з 10.04.2019 та копія повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_3 , поданого в органи ДФС на вказаного працівника 10.04.2019, про що свідчить штамп "Отримано - 10.04.2019" (а.с. 23, 24).

11.04.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД, згідно з яким вирішено розгляд справи про накладення штрафу, відповідно до частини другої статті 265 КЗпП, на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю, призначити на 23.04.2019 в Управлінні Держпраці у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 119.

Вказане рішення отримано позивачем - 12.04.2019 (а.с. 76).

23.04.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на позивача штраф у розмірі 125190,00 грн (а.с. 78).

ФОП ОСОБА_1 , не погодившись із вказаною постановою, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі - Порядок №295).

Зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (пункт 1 Порядку №295).

За змістом пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

В ході розгляду справи встановлено, що в період з 09.04.2019 по 10.04.2019 інспекторами праці Тіхоновою Л.Д. та Жолоб Т. І., на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 08.04.2019 № 83П (а.с. 57) та направлення на проведення заходу державного контролю від 09.04.2019 № 738 (а.с. 58), проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , що використовує найману працю, за результатами якої складено акт перевірки № ПЛ3997/165/АВ від 10.04.2019 (далі - акт перевірки) (а.с. 59-70), у якому зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме: допущено до роботи продавця без належного оформлення трудових відносин - укладення з ним трудового договору у письмовій формі, видання наказу про прийняття на роботу та повідомлення органів ДФС про прийняття на роботу.

11.04.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД, згідно з яким вирішено розгляд справи про накладення штрафу, відповідно до частини другої статті 265 КЗпП, на ФОП ОСОБА_1 за порушення законодавства про працю, призначити на 23.04.2019 в Управлінні Держпраці у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Пушкіна, 119.

За приписами пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (надалі - Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

За змістом пункту 10 Порядку № 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена в судовому порядку.

З огляду на те, що відповідачем у ході перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 положень частини третьої статті 24 КЗпП України, 23.04.2019 Управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин третьої, четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені в частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачена також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною другою статті 265 КЗпП України і частиною третьою статті 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за частиною другою статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною третьою статті 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28 грудня 2014 року.

Вищезазначений Закон передбачав введення статтею 265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу в розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість, стаття 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто, ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України і частини третьої статті 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Позивач вважає, що притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність за одне й те саме правопорушення, для застосування статті 61 Конституції України необхідно з`ясувати, чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 КУпАП, до одного виду.

Закон не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені в частині другій статті 265 КЗпП України.

Кваліфікуючи вид цієї відповідальності, суд бере до уваги:

(а) мету відповідальності - покарання роботодавців за порушення законодавства про працю та легалізація фонду оплати праці;

(б) характер шкоди - шкоду заподіяно суспільству, а не працівнику;

(в) вид стягнення - фінансова санкція у виді штрафу;

(г) суб`єкт, який притягує до відповідальності - державний орган;

(д) джерело сплати - штраф зараховується до державного бюджету.

Водночас, положення абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України та частини третьої статті 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам суб`єкта приватного права, можливо дійти висновку, що правопорушення, передбачене у частині другій статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене в частині третій статті 41 КУпАП, належить за своєю природою (основними ознаками) до такого виду юридичної відповідальності як адміністративна відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2018 року по справі № 814/2156/16, від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18, від 31 липня 2019 року по справі №2340/4337/18.

Застосовуючи ці підходи, колегія суддів звертає увагу, що за допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору ФОП ОСОБА_1 вже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 22.05.2019 справа № 526/839/19, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн (а.с. 29).

Накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за те саме правопорушення також постановою Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23 квітня 2019 року є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням статті 61 Конституції України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці у Полтавській області № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23.04.2019 про накладення штрафу в розмірі 125190,00 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на судову практику при розгляді подібного спору в суді апеляційної інстанції (постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі № 440/4614/18), оскільки позиція судів першої та апеляційної інстанції не є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції, а згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

З огляду на викладене, колегія суддів застосовує, в даному випадку, правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18, від 31 липня 2019 року по справі №2340/4337/18, оскільки вказана позиція викладена пізніше, аніж позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 06 березня 2019 року по справі №522/12566/18, на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі.

Щодо висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині рішення, про те, що відповідач, здійснюючи інспекційне відвідування, не дотримав вимог Закону України від 05.04.2007 №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", колегія суддів зазначає про те, що таке посилання не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції, викладених у резолютивній частині, оскільки, як було встановлено вище, накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за те саме правопорушення також постановою Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу № ПЛ3997/165/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 23 квітня 2019 року є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням статті 61 Конституції України.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність постанови, що оскаржується.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зміст апеляційної скарги, який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2019 року по справі № 440/2694/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.В. Зеленський І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 17.12.2019 року