Справа № 160/2915/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2915/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 р. (суддя Боженко Н.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и В:

01.04.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, де, посилаючись на те, що 26.01.2016 р. набув право на отримання пенсії за віком, в зв`язку з чим йому начислено пенсійне забезпечення та постановлено на облік до відповідача. 28.01.2018 р. звернувся до відповідача з заявою, де просив щомісячно перераховувати позивачу постійне забезпечення на картковий рахунок в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанку», але відповідач відмовив в реалізації права позивача вільно обирати банк для обслуговування і такі обмеження застосовує тільки щодо внутрішньо переміщених осіб. Тому просить суд зобов`язати відповідача щомісячно перераховувати на картковий рахунок позивача в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанку» пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 р., та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд своїм рішенням не врахував тих обставин, що Пенсійний фонд України в Дніпропетровській області, примушуючи пенсіонерів внутрішньо переміщених осіб відкривати рахунки і примусово обслуговуватися в установах ПАТ «Державний ощадний банк України», грубо порушив вимоги Конституції України на право вільно обирати банк для обслуговування.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 25.07.2019 р.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення м. Нікополь Дніпропетровської області від 22.04.2016 року № встановлено, що позивач знаходиться на обліку, як внутрішньо переміщена особа та довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2019 року № 256, підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Нікопольське об`єднане)і та отримує пенсію за віком.

Судом встановлено, що 28.01.2019 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, де просив щомісячно у визначену дату 19 числа кожного місяця перераховувати пенсійне забезпечення на картковий рахунок в Нікопольське відділення № 739 ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 на ім`я ОСОБА_1 .

Однак, відповідач листом № 1627/Т-07 від 05.02.2019р. повідомив позивача про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637, призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку. Виплата (продовження виплати) пенсій проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, а тому, враховуючи вищевикладене, перераховувати пенсію на відділення ПАТ «Укрсиббанку» не має законних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Судом встановлено, що питання щодо виплати пенсій врегульовані ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади, здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів, відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією України.

Відповідно статті 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

А згідно статті 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Кабінет Міністрів України з питань забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що Кабінет Міністрів України прийняв Постанову N 637, до якої Постановами №№ 167 та N 365 внесені зміни, зокрема ті, які позивач вважає такими, що не відповідають актам вищої юридичної сили та є дискримінаційними по відношенню до внутрішньо переміщених осіб.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 р. «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що « 1….призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі».

Статтею 1 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, де зазначено, що такою особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 7 Закону для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою та має право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи, при цьому, такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Судом встановлено, що з метою реалізації політики у сфері соціального захисту переміщених осіб, надання Ощадбанку статусу уповноваженого банку здійснено Кабінетом Міністрів України на виконання Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та в межах наданих Кабінету Міністрів України повноважень, при цьому, вони не тільки надають можливість забезпечити здійснення адресних виплат через установи уповноваженого банку, але й водночас, не позбавляє права відповідних одержувачів коштів отримати такі виплати та, за необхідності і бажання, розмістити отримані кошти в будь-якій іншій банківській установі, в зв`язку з чим будь-яких обмежень прав вільно переміщених осіб, пов`язаних із соціальними виплатами, не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач посилається на обмеження його права вибору банківської установи, що здійснює пенсійне обслуговування громадян та на наявність дискримінації, яка проявляється у тих обставинах, що особа має право самостійно обирати банк, з яким вступати в договірні відносини, в тому числі для отримання соціальних виплат, а не відкривати рахунок для таких виплат виключно в установах Ощадбанку.

Однак, згідно п.2 ч.1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

При цьому, не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 8 вказаного Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації.

Таким чином, судом встановлено, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, відмова відповідача від щомісячного перерахування пенсійного забезпечення позивача на картковий рахунок в Нікопольському відділенні ПАТ «УкрСиббанк» не може вважатися дискримінаційною в розумінні положень Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні».

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2018 р. по справі № 826/11272/16.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог і доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Н.П. Баранник

суддя Ю. В. Дурасова