Справа № 160/4303/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/4303/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року в адміністративній справі №160/4303/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» до Київської міської митниці ДФС з вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/100080/2 від 23.04.2019 року; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100030/2019/00226 від 23.04.2019 року. стягнути з на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" () судовий збір в розмірі 5 271,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з метою митного оформлення товару, придбаного за умовами договору поставки № 401 від 19.07.2018, укладеного між позивачем/покупцем та іноземною компанією SMART GRACE INDUSTRIAL LIMITED (Flat В, 18/F, Success Commercial Building, 245-251 Hennessy road, Wanchai, Hong Kong), позивач подав до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019, а також всі передбачені митним законодавством обов`язкові документи, в тому числі: зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №401 від 19.07.2018 (код документу 4100 у графі 44 ВМД); рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - зокрема, Invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0380 у графі 44 ВМД); документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам - зокрема, комерційна пропозиція Commercial offer б/н від 15.04.2019 (код документу 3022 у графі 44 ВМД); рахунок-проформа (Proforma invoice) - зокрема, Proforma-invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0325 у графі 44 ВМД); автотранспортна накладна (Road consignment note) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №0606 від 17.04.2019 (код документу 0730 у графі 44 ВМД); документ про походження товару (Declaration of origin) - зокрема, Invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0862 у графі 44 ВМД); банківський платіжний документ - зокрема, платіжне доручення в іноземній валюті №80 від 17.04.2019 (код документу 3001 у графі 44 ВМД); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальними експертними організаціями - зокрема, Висновок експерта №ГО-852 від 23.04.2019р. (код документу 3016 у графі 44 ВМД); інші некваліфіковані документи - зокрема, лист б/н від 23.04.2019 (код документу 9000 у графі 44 ВМД), про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ВМД №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Київською міською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, згідно якої він просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини не прибуття не повідомили, що відповідно до приписів ст. 312 КАСУ України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши підстави апеляційного перегляду, колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи, що наведені заявником в апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, що 19.07.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» (ТОВ «ІСТ», далі - Покупець) та SMART GRACE INDUSTRIAL LIMITED (Flat В, 18/F, Success Commercial Building, 245-251 Hennessy road, Wanchai, Hong Kong); далі по тексту Постачальник) уклали Договір поставки № 401 на поставку товарів.

Відповідно до укладеного договору, Покупець замовив, а Постачальник, поставив товар у квітні 2019 року на загальну суму 48 765,64 USD (доларів США) загальною вагою брутто 20 702,25 кг., а саме: апаратура для приєднання до електричних кіл, для напруги 220-240 Вт, не для коаксіальних кабелів та друкованих схем, в асортименті: вилка - 16788 шт., колодка - 11468 шт., розетка - 108480 шт., розетка з/з + USB - 480 шт., розетка комп`ютерна - 2880 шт., розетка штепсельна - 5600 шт. Не є РЕЗ та ВП. Торговельна марка Lezard, Lexman. Країна виробництва TR.; апаратура для комутації електричних кіл (механічна), для напруги 220-240 Вт, в асортименті: вимикач - 33320 шт., димер - 480 шт., кнопка дзвінка - 360 шт. Не є РЕЗ та ВП. Торговельна марка Lezard, Lexman. Країна виробництва TR.; апаратура для приєднання до електричних кіл, для напруги 220-240 Вт, для коаксіальних кабелів: розетка телевізійна в асортименті - 4080 шт. Не є РЕЗ та ВП. Торговельна марка Lezard. Країна виробництва TR.; ізольовані електричні провідники із з`єднувальними деталями (вилкою та колодкою на різну кількість гнізд): подовжувач в асортименті - 5264 шт. Торговельна марка Lezard. Країна виробництва TR.

Для здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію (МД) №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019, у якій митна вартість товару визначена ним за основним методом - за ціною договору (метод №1) у відповідності до ст.ст.57, 58 МК України.

Назва товару, кількість, ціна та інші умови обумовлено сторонами в товаросупроводжуючих документах до зазначеного договору. При цьому, за змістом п. 3.5 Договору Сторони погодили, що «товар, який придбано Покупцем згідно з Договором передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного Договору».

Загальна вартість товару визначена декларантом (Позивачем) за основним методом - а саме, за ціною, що передбачена Договором поставки, а саме: відповідно до ВМД за №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019 складає суму 48 765,64 USD (доларів США).

При цьому для підтвердження відомостей, заявлених про митну вартість товару у митній декларації №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019, позивачем також були надані відповідачу документи, що заявлені у митній декларації: зовнішньоекономічний договір (Контракт) - зокрема, Договір поставки №401 від 19.07.2018 (код документу 4100 у графі 44 ВМД); рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - зокрема, Invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0380 у графі 44 ВМД); документ, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам - зокрема, комерційна пропозиція Commercial offer б/н від 15.04.2019 (код документу 3022 у графі 44 ВМД); рахунок-проформа (Proforma invoice) - зокрема, Proforma-invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0325 у графі 44 ВМД); автотранспортна накладна (Road consignment note) - зокрема, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №0606 від 17.04.2019 (код документу 0730 у графі 44 ВМД); документ про походження товару (Declaration of origin) - зокрема, Invoice №-86-87-88-89 від 17.04.2019 (код документу 0862 у графі 44 ВМД); банківський платіжний документ - зокрема, платіжне доручення в іноземній валюті №80 від 17.04.2019 (код документу 3001 у графі 44 ВМД); висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальними експертними організаціями - зокрема, Висновок експерта №ГО-852 від 23.04.2019р. (код документу 3016 у графі 44 ВМД); інші некваліфіковані документи - зокрема, лист б/н від 23.04.2019 (код документу 9000 у графі 44 ВМД), про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ВМД №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019.

Дані, наведені у перелічених документах, не суперечать і висновку Дніпропетровської Торгово-промислової палати України №ГО-852 від 23.04.2019р., відповідно до якого дійсна ринкова вартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки DAР-Дніпро.

Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товару, при перевірці повноти включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, усіх витрат, передбачених ч.10 ст. 58 МК України, було вивчено договір поставки та інші документи, подані декларантом для здійснення митного оформлення. Відповідно до п.2.2. договору поставки від 04.06.2018 року №301 назва товару, кількість і ціна повинні зазначатись у розрахунках на кожну партію товару відповідно. Змістом пункту 3.8. договору поставки передбачено, в ціну товару включена вартість таких складових, як тара та упаковка. Під час проведення митного контролю відповідачем було звернуто увагу на те, що зазначеним пунктом не вказано про включення до ціни товару витрат на страхування та транспортування товару до митного кордону України, а тому було зроблено висновок щодо не включення витрат на страхування та транспортування до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, та не була заявлена декларантом як складова митної вартості.

У зв`язку з тим, що документи, які були надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх необхідних відомостей стосовно складової митної вартості, відповідач запропонував декларанту надати наступні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару компанії DERNEK GRUP ELEKTRIK ELEKTRONIK; копію митної декларації країни відправлення.

На вимогу відповідача декларант листом б/н від 23.04.2019, про відсутність можливості надання інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за ВМД №UA 100030/2019/401447 від 23.04.2019 повідомив митний орган про відмову у подачі інших додаткових документів.

За наявності зазначених розбіжностей та відповідно до приписів ч.6 ст.54 МК України відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у їх митному оформленні за митною вартістю, заявленою декларантом.

23.04.2019 року відповідач виніс рішення №UA100000/2019/100080/2 про коригування митної вартості товарів відповідно до статті 64 МК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність висновку про те, що митна вартість імпортованого позивачем товару визначена необґрунтовано, що в свою чергу надавало б відповідачу право на коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 382 Господарського кодексу України права та обов`язки сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) визначаються правом місця його укладення, якщо сторони не погодили інше. Порядок визначення права, яке має застосовуватися до договору (контракту) у разі недосягнення згоди сторін стосовно вказаного порядку, встановлюється законом про зовнішньоекономічну діяльність.

За загальним правилом, передбаченим нормами ст.692 Цивільного Кодексу України, оплата товару за договором передбачена після передання товару чи товаророзпорядчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), то покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. А якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Приписи ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В свою чергу нормами статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч. 2-8 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною 7 ст. 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених за електронною митною декларацією, встановив, що в наданих позивачем документах є розбіжності, а саме в інвойсі від 17.04.2019 №-86-87-88-89 та контракті від 19.07.2018 №401 не зазначено умови оплати за товар.

При цьому зауваження митного органу, що викладені у Рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Відповідно до Інкотермс-2010 за умовами поставки DAP-Дніпро (Incoterms 2010), визначених Сторонами і в зовнішньоекономічному Договорі поставки від 19.07.2018 №401, і Інвойсі від 17.04.2019 №-86-87-88-89 , саме Продавець несе всі витрати по доставці товару та приймає на себе всі ризики до моменту доставки товару в країну призначення.

Зокрема, термін DAP-Дніпро визначає, що готовий до розвантаження товар передається Покупцю на прибувшому транспортному засобі в погодженому місці призначення, тобто у м.Дніпро. При цьому, саме Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару у погоджений пункт призначення (визначене місце). І саме Продавець зобов`язаний сплатити витрати, пов`язані з доставкою товару до погодженого Сторонами пункту призначення. При цьому, Продавець не має виконувати митні формальності для ввезення, в том числі, по сплаті імпортного мита.

Отже, наведене свідчить про те, що укладаючи даний зовнішньоекономічний контракт. Сторони погодили всі його істотні умови, до складу яких належить в тому числі і ціна товару, що була погоджена ними з урахуванням наведених вище умов поставки (зокрема, РАР-Дніпро). При цьому Сторони виходили з того, що ціна вже включає в себе вартість товару і витрати, пов`язані з доставкою до погодженого ними пункту призначення. Саме тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Тобто, додаткові витрати на транспортування товару позивачем понесено не було.

Таким чином, доводи наведені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року у справі №160/4303/19 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов