Справа № 460/2535/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2019 року м. Рівне №460/2535/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Рівненській області
доКолективного підприємства Агрофірма "Зоря"
про стягнення коштів за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками, -
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Рівненській області звернулась до суду з позовною заявою до Колективного підприємства Агрофірми "Зоря" про стягнення коштів за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками в сумі 185135,92 грн, з яких: 50000,00 грн основний борг; 43434,92 грн відсотки; 91701,00 грн пеня.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом у зв`язку з несплатою зобов`язань за бюджетними позичками. У зв`язку з чим територіальним органом Державної казначейської служби до контролюючого органу внесено подання для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості за позиками, що надавались підприємствам і окремим міністерствам у зв`язку з тимчасовими фінансовими труднощами в загальній сумі 185135,92 грн. Вказана заборгованість у добровільному порядку відповідачем не сплачена, що є підставою для звернення до суду з позовом щодо її стягнення. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 18.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.41), у якому зазначив, що ГУ ДФС у Рівненській області не підтверджено жодними первинними документами надання бюджетної позички, а також не надано доказів на підтвердження зменшення суми боргу зі 100000 грн до 50000 грн. З таких підстав просив відмовити в позові повністю.

Ухвалою суду від 17.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

Колективне підприємство Агрофірма "Зоря" зареєстроване як юридична особа 05.02.1996 та перебуває на обліку як платник податків у контролюючому органі, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.25-26).

Управлінням Державної казначейської служби України у Рівненському районі Рівненської області на адресу Головного управління ДФС у Рівненській області внесено подання від 24.06.2019 № 30 для здійснення заходів щодо стягнення з Агрофірми "Зоря" простроченої заборгованості за позиками, що надавались підприємствам і окремим міністерствам у зв`язку з тимчасовими фінансовими труднощами, яка станом на 01.06.2019 склала 185135,92 грн, з яких: 50000,00 грн основний борг; 43434,92 грн відсотки; 91701,00 грн пеня (а.с.9).

Зазначене подання слугувало підставою для звернення контролюючого органу до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд враховує таке.

У відповідності до частини четвертої статті 17 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542-III у разі невиконання юридичними особами своїх зобов`язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов`язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Наведене вище положення відображено і в Бюджетному кодексі України від 08.07.2010 № 2456-VI, який набрав чинності 01.01.2011.

Так, згідно з частиною дев`ятою статті 17 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

До функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України віднесено забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України закріплено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 року № 174 затверджений Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками /фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок № 174).

Наведений Порядок № 174 регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички / фінансову допомогу у 1993 - 1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993 - 1998 роках.

Відповідно до пунктів 6, 9, 10 зазначеного Порядку № 174 облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані. Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією. Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені

Пунктом 15 Порядку передбачено, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою / фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Тобто, саме по собі подання носить лише обліковий, інформативний характер щодо наявності суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою перед державою.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначаються правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

В частині першій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові від 22.10.2019 Верховний Суд дійшов висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за бюджетною позичкою, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Суд враховує, що за умовами договору про надання Міністерством фінансів бюджетної позички Мінсільгосппроду для агрофірми "Зоря" Рівненського району Рівненської області від 12.11.1993 № 68 Мінфін зобов`язується в листопаді 1993 року надати Мінсільгосппроду для "Агрофірми" бюджетну позичку в сумі 10 мільярдів (десять мільярдів) карбованців під 10 % річних. Копію зазначеного договору додано позивачем до матеріалів позовної заяви (а.с.22-23).

Проте, як встановлено судом, будь-яких первинних та банківських документів на підтвердження перерахування відповідачу і отримання ним спірної суми заборгованості, яку позивач просить стягнути, позивачем не надано. При цьому сам по собі договір від 12.11.1993 № 68 не є доказом перерахування відповідачу суми бюджетної позички.

Більше того, за умовами пункту 1.2 цього договору платник позички зобов`язується забезпечити повне повернення одержаних коштів і процентів за користування позичкою в загальній сумі 12733333 тисяч карбованців: 01.01.1 тис. крб; 01.07.1 тис. крб; 01.01.1 тис. крб.

Згідно з розрахунком за період з 01.12.1999 по 09.01.2000 сума штрафних санкцій складає 5999,00 грн (а.с.12); згідно з довідкою про результати перевірки своєчасності повернення бюджетної позички від 28.05.1999 № 02-15 підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення бюджетної позички та відсотків за користування в сумі 57536 грн та відсотків за користування бюджетною позичкою за період з 01.01.1997 по 30.04.1999 в сумі 11666,67 грн (а.с.14); згідно з довідкою про результати перевірки своєчасності повернення бюджетної позички від 15.03.1999 № 02-15 пеня за несвоєчасне повернення бюджетної позички (50000 грн) та відсотків за користування (40663,34 грн) в розмірі 120 % облікової ставки НБУ за період з 01.05.1999 по 31.08.1999 становить 16385 грн (а.с.17); згідно з довідкою про результати перевірки своєчасності повернення бюджетної позички від 17.12.1999 № 02-15 пеня за несвоєчасне повернення бюджетної позички (50000 грн) та відсотків за користування (41913,34 грн) в розмірі 120 % облікової ставки НБУ за період з 01.09.1999 по 30.11.1999 становить 12318 грн (а.с.20).

Водночас, за змістом позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача прострочену заборгованість за бюджетними позичками в сумі 185135,92 грн, з яких: 50000,00 грн основний борг; 43434,92 грн відсотки; 91701,00 грн пеня. При цьому в матеріалах справи відсутні належні докази у підтвердження такої заборгованості у заявлених до стягнення сумах.

При цьому, відповідно до долученої до позовної заяви копії листа від 05.07.2019 № 02-40/522 Управлінням державної казначейської служби України у Рівненському районі Рівненської області повідомлено, що в управлінні відсутні платіжні доручення про перерахування коштів, акти передачі-приймання заборгованості по бюджетній позичці (а.с.6-8), що також підтверджує відсутність належних первинних документів в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні на підтвердження перерахування відповідачу і отримання ним спірної суми заборгованості.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Суд зазначає, що один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, позивач суб`єкт владних повноважень не виконав процесуального обов`язку доказування та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах.

З урахуванням наведеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Головному управлінню ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, буд. 12, ) в позові до Колективного підприємства Агрофірми "Зоря" (35314, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, площа Жовтнева, буд. 1, ) про стягнення коштів за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 17 грудня 2019 року.

Суддя Нор У.М.