Справа № 642/439/19
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"18" грудня 2019 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 грудня 2019 року Справа № 642/439/19 Провадження№2а/642/119/19

Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.,

Секретарі Пшеничної Т.М.

За участю ОСОБА_1 , представника позивача Манько О.М., Кубай Ю.М., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги, а саме:

- Визнати протиправними дії відповідача що полягають у зупинці мого транспортного засобу, притягненні мене до адміністративної відповідальності, направленні на проходження медичного огляду, застосуванні адміністративного затримання та перевищення встановленого часу адміністративного затримання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, 10.11.2018р. позивач рухався на транспортному засобі Мерседес держ. № НОМЕР_1 по вул. Беркоса та о 00:10 год. біля будинку № 27-а був зупинений нарядом патрульної поліції у складі інспекторів 1 взводу 3 роти 3 батальону УПП м. Харкова Прохватилова Д.Г. (0003806) та ОСОБА_4 (0003672).

Працівники поліції зупинили автомобіль позивача з перевищенням повноважень встановлених ст. 35 Законом України «Про національну поліцію», оскільки законних підстав для цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали.

Більш ніж через півгодини вони так і не змогли назвати причину зупинки абс вигадати за яке порушення притягати позивача до відповідальності., що змусило позивача вже приблизно о 00:50 год. звернутися за номером «102» до чергової частини ГУ НП в Х/о зі скаргою на їх незаконні дії та виклик їхнього керівника.

На цей виклик прибув інший наряд, а в потім біля 02:00 год. прибув командир роти № 3 батальону № 3 ОСОБА_2 та наряд зі своїми «свідками». Куденко замість припинення незаконних дій своїх підлеглих вирішив вийти з цієї ситуації через безпідставне звинувачення позивача в керуванні т/з в стані сп`яніння для чого в присутності тих «свідків» запропонував позивачу пройти тест на якомусь газоаналізаторі. Від проходження такого тесту позивач відмовився із сумніву щодо відповідності пристрою метрологічним нормам, з гігієнічних міркувань, оскільки мундштук того пристрою не був одноразовим та наявності двох «свідків», щодо неупередженості яких є сумніви. Разом з тим позивач погодився пройти огляд в медичному закладі.

За результатом огляду в медичному закладі о 03:05 год. був складений висновок № 2307 від 10.11.2018 р. щодо його результатів згідно якого у позивача ніяких ознак ніякого сп`яніння не виявлено. Тобто поліцейські направили позивача на проведення медичного огляду без законних підстав: за відсутності передбачених Інструкцією ознак.

Після медичного огляду, ОСОБА_2 щодо позивача, нібито для встановлення особи та складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, було застосовано адміністративне затримання про що їм складено протокол АА № 026672, копія якого мені не надавалась. Факт адміністративного затримання підтерджується виданим о 03-30 10.11.2018 р. Ніякого матеріалу під час адміністративного затримання складено не було.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне затримання позивач був доставлений до Холодногорського ВП ГУНП в Харківської області та відпущений одночасно: о. 04:00 год. Тобто будь-яких дій щодо встановлення особи позивач не здійснювалось, мета адміністративного затримання не досягнута, що підтверджує безпідставність та відсутність необхідності в цьому заході.

Таким чином, командир роти № 3 батальону № 3 ОСОБА_2 складав той протокол з метою уникнути відповідальності та надання хоч якийсь вид законності своїм та підлеглих незаконним діям, а в результаті лише документально підтвердив факт мого незаконного адміністративного затримання.

В вказаному випадку фактичне обмеження свободи пересування здійснювалось з 00:10 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а в подальшому за участю їх керівника до 04:00, оскільки згідно протоколу про адміністративне затримання саме в цей час позивач був звільнений. Таким чином в порушення наведених норм позивач був позбавлений права на вільне пересування більше часу ніж передбачено законом.

Не вручалась позивачу копія протоколу, складання якого передбачено якщо особа оспорює складання постанови про адміністративне правопорушення, як це передбачено ч. 4 ст. 258 КУпАП, що означає що поліцейськими порушена й ця норма або такий протокол також не складався.

Незважаючи на порушення прав та відсутність підстав позивачу вручено повідомлення про виклик на 21.11.2018 р. до УПП для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час того розгляду справи здійснювався його відеозапис, який буде наданий до суду як доказ після узгодження формату носія.

15.11.2018 р. позивач звернувся до УПП зі скаргою в якій зокрема просив провести перевірку з питання безпідставної зупинки мого транспортного засобу, порушення нарядом норм КУпАП, незаконного адміністративного затримання, перевищення передбаченого законом часу адміністративного затримання, наявності справи про адміністративне правопорушення та підстав виклику до УПП. У відповідь листом № С-2430/41/14/01-2018 р. від 28.12.2018 р. позивачу повідомлено що провадження по адміністративній справі щодо позивача закрито за ц. 1 ст. 247 КУАП, з інших питань порушень з боку поліцейських не встановлено.

Тобто за умови відсутності підстав для зупинки т/з позивача та невизначеності з правопорушенням відповідачами було незаконно розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином працівники поліції порушили мої права гарантовані Конституцією України, оскільки діяли з перевищенням своїх повноважень.

Відповідачі в наданих запереченнях позовні вимоги не визнали, визначили, свої дії такими, що відповідають вимогам закону.

Позивач та представник позивача на позові наполягали. В пояснення вказали обставини викладені в мотивуванні позовних вимог.
Відповідачі позовні вимоги не визнали. В поясненні вказали обставини викладені у відзиву.
Судом на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини:

10.11.2018р. позивач рухався на транспортному засобі Мерседес держ. № НОМЕР_1 по вул. Беркоса та о 00:10 год. біля будинку № 27-а був зупинений нарядом патрульної поліції у складі інспекторів 1 взводу 3 роти 3 батальону УПП м. Харкова Прохватилова Д.Г. (№.з.0003806) та ОСОБА_4 (№.з.0003672).

На думку позивача працівники поліції зупинили автомобіль позивача з перевищенням повноважень встановлених Законом України «Про національну поліцію», оскільки законних підстав для цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали.

Більш ніж через півгодини за невизначеною причиною зупинки позивача, останнього змусило приблизно о 00:50 год. звернутися за номером «102» до чергової частини ГУ НП в Х/о зі скаргою на їх незаконні дії та виклик їхнього керівника.

На цей виклик прибув інший наряд, а в потім біля 02:00 год. прибув командир роти № 3 батальону № 3 ОСОБА_2 та наряд зі своїми «свідками».

ОСОБА_2 висловив підозру стосовно позивача, в керуванні т/з в стані сп`яніння для чого в присутності тих «свідків» запропонував позивачу пройти тест на якомусь газоаналізаторі. Від проходження такого тесту позивач відмовився із сумніву щодо відповідності пристрою метрологічним нормам, з гігієнічних міркувань, оскільки мундштук того пристрою не був одноразовим та наявності двох «свідків», щодо неупередженості яких є сумніви. Разом з тим позивач погодився пройти огляд в медичному закладі.

За результатом огляду в медичному закладі о 03:05 год. був складений висновок № 2307 від 10.11.2018 р. щодо його результатів згідно якого у позивача ніяких ознак ніякого сп`яніння не виявлено.

Після медичного огляду, ОСОБА_2 щодо позивача, для встановлення особи та складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, було застосовано адміністративне затримання про що їм складено протокол АА № 026672. Ніякого матеріалу під час адміністративного затримання складено не було.

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне затримання позивач був доставлений до Холодногорського ВП ГУНП в Харківській області та відпущений одночасно: о. 04:00 год. Тобто будь-яких дій щодо встановлення особи позивач не здійснювалось, мета адміністративного затримання не досягнута, що підтверджує безпідставність та відсутність необхідності в цьому заході.

Позивачу вручено повідомлення про виклик на 21.11.2018 р. до УПП для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

15.11.2018 р. позивач звернувся до УПП зі скаргою в якій зокрема просив провести перевірку з питання безпідставної зупинки мого транспортного засобу, порушення нарядом норм КУпАП, незаконного адміністративного затримання, перевищення передбаченого законом часу адміністративного затримання, наявності справи про адміністративне правопорушення та підстав виклику до УПП.

У відповідь листом № С-2430/41/14/01-2018 р. від 28.12.2018 р. позивачу повідомлено що провадження по адміністративній справі щодо позивача закрито за ц. 1 ст. 247 КУиАІІ, з інших питань порушень з боку поліцейських не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, суд вважає:

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.

Вимогами статті 245 КпАП України визначено: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КпАП України визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обов`язків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено: Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2, 7 статті 258 КпАП України визначено: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму та основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення та змісту постанови, що приймається в конкретній справі. В них мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема дані про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків, потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах, тобто всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів у їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Разом з тим, зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою урегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

Суд не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідачами не надано суду запису з камери поліцейського або запису з відеореєстратора.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом.

Пунктами 1-9 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають працівнику поліції право зупинити транспортний засіб.

Всі інші причини зупинки автомобіля - незаконні. У кожному разі працівник поліції зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цих статтях. Якщо поліцейський не називає причину зупинки, його подальші дії є незаконні і особа не зобов`язана їх виконувати.

Таким чином, відсутність відеозапису або протоколу про адміністративне правопорушення не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП та Інструкцією № 1395, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У рішенні від 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280Кодексу.

Отже, працівники поліції зупинили автомобіль позивача з перевищенням повноважень встановлених ст. 35 Законом України «Про національну поліцію», оскільки законних підстав для цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мали

Приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, відповідачем правомірно могло бути застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КоАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В Постанові, що оскаржується, не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.283 КпАП України: розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, свідчить про неправомірність зупинки транспортного засобу позивача.

Проте, в порушенні вказаних вимог, відповідачі не надали суду постанови закриття справи відносно позивача про адміністративне правопорушення яки підтвердили законність зупинки позивача та їх дії.

А за таких обставин, суд вважає, що неякого розгляду адміністративної справи відносно позивача не відбувалось, а тому не може бути визнання дій відповідачів неправомірними, щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо огляду на стан сп`яніння або направлення для цього особи у медичний заклад, то поліцейський проводить такі дії лише за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І «Інструкції, про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.

За результатом огляду в медичному закладі о 03:05 год. був складений висновок № 2307 від 10.11.2018 р. щодо його результатів згідно якого у позивача ніяких ознак ніякого сп`яніння не виявлено. Тобто поліцейські направили позивача на проведення медичного/ огляду без законних підстав: за відсутності передбачених Інструкцією ознак.

Після медичного огляду, позивача, для встановлення особи та складання адміністративного матеріалу за ч. 1 ст. 126 КУпАП, було застосовано адміністративне затримання про що їм складено протокол АА № 026672. о 03-30 10.11.2018р. Ніякого матеріалу під час адміністративного затримання складено не було.

Статтею 7 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

За вимогами ст. 263 КУпАП встановлено що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години. В вказаному випадку фактичне обмеження свободи пересування здійснювалось з 00:10 год. до 04:00, оскільки згідно протоколу про адміністративне затримання саме в цей час позивач був звільнений. Таким чином в порушення наведених норм позивач був позбавлений права на вільне пересування більше часу ніж передбачено законом.

Стаття 259 КУпАП передбачає єдину підставу доставления громадяна з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення при неможливості його складання на місці виявлення адміністративного правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим», а відповідно до ст. 258 КУпАП складання протоколу за ст. 126 КУпАП не є обов`язковим. В такому випадку має бути складена постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності другий примірник якої вручається порушнику. Копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в порядку передбаченому ст. 285 КУпАП мені не вручалась. Це означає що поліцейськими порушена ця норма або така постанова взагалі не складалась, що також вказує про відсутність підстав д адміністративного затримання.

Згідно ст.77 ч.1, 2 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідочаму суду не надано доказів, в підтвердження законності своїх дій.

Відповідно до ст. 19 Конституції Україні правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином працівники поліції порушили мої права гарантовані Конституцією України, оскільки діяли у спосіб та порядок невизначений законом.

Вимогами статті 20 КАС України визначено:. Місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:
1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;
Нам підставі викладено, суд вважає вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 8, 9, 10, 14, 205, 229, 241, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання дій неправомірними, задовольнити частково.

Визнати противоправними дії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду, застосування до ОСОБА_1 адміністративного затримання з перевищенням встановленого часу адміністративного затримання, незаконними.

В решті вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щодо притягнення до адміністративної відповідальності, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Харкова. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2019

Суддя В.М. Євтіфієв