Справа № 182/5404/19 (2-а/0182/83/2019)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 182/5404/19 (2-а/0182/83/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 (суддя Багрова А.Г., повний текст рішення проголошено 23.10.2019)

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича, інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов по справам про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідачів інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Шеремет А.С., інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Гордієнко О.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Департамент Патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанов по справам про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 23.07.2019 р. постановами відповідачів його було визнано винним у скоєнні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що при перевірці документів не було пред`явлено поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів та реєстраційний документ на транспортний засіб. Позивач вважає, що відповідач порушив його права та процесуальні вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а дана постанова є незаконною через відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки працівники поліції безпричинно його зупинили та незаконно вимагали пред`явити документи передбачені п. 2.1. ПДР. Поліцейські відносно нього порушили ст.61 Конституції України, оскільки двічі притягнули його до адміністративної відповідальності за одне й теж правопорушення. У зв`язку з чим просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1356941 від 23.07.2019 р. та серії ЕАВ № 1356972 від 23.07.2019 р., прийняті за не пред`явлення позивачем як власником транспортного засобу працівникам поліції при перевірці документів реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень підтверджується матеріалами справи, а інспекторами поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і вони діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказано, що посилання позивача на те, що відповідачі в порушення статті 61 Конституції України його двічі притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те саме адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, оскільки постанови складені за різним складом та змістом правопорушення. Також в матеріалах справи відсутні докази, що інспекторами при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було роз`яснено позивачу його права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення, більше того відеозаписами підтверджено, що відповідачами було пояснено причину зупинки, постанови складено у його присутності, які було зачитано відповідачами та роз`яснено про право ОСОБА_1 на їх оскарження. Вказані постанови, на думку першої інстанції, відповідають вимогам ст. ст. 252, 258, 276, 283 КУпАП, містять необхідні реквізити та її обґрунтованість підтверджується дослідженими судом доказами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що підставами для винесення відповідача постанов серії ЕАВ № 1356941 від 23.07.2019 р., та серії ЕАВ № 1356972 від 23.07.2019 р. послугувало не пред`явлення позивачем як власником транспортного засобу працівникам поліції при перевірці документів реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначає,що в силу ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Вважає, що в порушення зазначеної норми поліцейські не чітко проінформували позивача про конкретну причину зупинення транспортного засобу; не було також надано позивачу як водію доказів які б дійсно підтверджували факт допущення порушення розділу 22 ПДР в частині перевезення вантажу, який закриває зовнішні світлові прилади. Вказує, що ним було відмовлено працівникам поліції у наданні витребуваних документів, оскільки зупинка була неправомірною, тому в нього були підстави для відмови працівникам поліції у наданні документів, які визначені абз. А п. 2.4. ПДР.

Відповідачами надано відзив на апеляційну скаргу, згідно яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що при винесенні постанов про притягнення до адміністративної відповідальності відповідачі керувалися нормами чинного законодавства, факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеофіксацією, наданою до суду першої інстанції, яка є допустимим доказом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2019 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT NUOVO DOBLO НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Працівник поліції, зупинивши водія ОСОБА_1 поінформував, що підставою для зупинки автомобіля стало порушення водієм розділу 22 Правил дорожнього руху: перевезення вантажу, який закриває зовнішні світлові прилади, а після зупинки транспортного засобу поліцейськими було також поінформовано водія, що не освітлюється задній номерний знак.

Оспорюючи зупинку поліцейськими транспортного засобу, водій ОСОБА_1 не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів та реєстраційний документ на транспортний засіб, що і стало підставою для прийняття постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосувати норми Конституції України, Закону України "Про Національну поліцію", Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», норми Правил дорожнього руху України, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (яким є відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, такі нормативні акти як Закон України "Про Національну поліцію", Правила дорожнього руху України, Кодекс України про адміністративні правопорушення встановлюють чіткий порядок дій суб`єкта владних повноважень, який стосується даних правовідносин.

Зокрема, пункт 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Для з`ясування питання чи достатньо було у поліцейського підстав вважати, що особа вчинила правопорушення слід проаналізувати докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 статті 126 КУпАП передбачено, що „Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

23.07.2019 року постановою інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Гордієнко Олександра Валерійовича, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України (не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.14)

23.07.2019 року постановою інспектора УПП в Кіровоградській області - лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України ( не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.15)

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що пунктом «г» 22.3 ПДР визначено, що перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою

Однак, дані норми до обставин справи не мають відношення, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за непред`явлення на вимогу поліцейського полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій повинен пред`явити страховий поліс у випадках передбачених законодавством.

Пунктом 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.4 ПДР України встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки, зокрема, реєстраційного документа на транспортний засіб, поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, згідно якої посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже позивач, зобов`язаний був пред`явити страховий поліс на вимогу інспектора патрульної поліції не залежно від того, чи вважав позивач зупинку транспортного засобу правомірною чи ні.

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року (справа №522/22180/16-а), згідно якої зазначено, що не заслуговують на увагу зауваження стосовно неможливості перевірки наявності у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поза межами процедур складання протоколу щодо порушення правил дорожнього руху чи оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, з таких підстав (п. 41).

Імперативні приписи абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.42).

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не застосування даної норми.

Також, на думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутні підстави для не пред`явлення позивачем на вимогу поліцейського свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Так, матеріали справи містять Поліс №АМ/7794219 (а.с. 22) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20), однак наявність зазначеного поліса та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу в матеріалах справи не впливає на усунення позивача від адміністративної відповідальності за непред`явлення зазначених документів на вимогу поліцейського.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що з наданого відповідачем відеозапису, про який, у відповідності до норм КУпАП, зазначено в оскаржуваних постановах про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАВ № 1356941 від 23.07.2019 та серії ЕАВ № 1356972 від 23.07.2019, видно, що позивачем не пред`явлено на вимогу поліцейського поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує його вину у вчиненні даного правопорушення.

Оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює правовідносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, передбачені перевірки Національною поліцією, то поліцейський (відповідач) діяв у відповідності до норм законодавства України.

Така правова позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 18.04.2018 справа №682/2232/16-а.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання позивача на те, що відповідачі в порушення статті 61 Конституції України його двічі притягнули до адміністративної відповідальності за одне й те саме адміністративне правопорушення є безпідставними, оскільки постанови складені за різним складом та змістом правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази, що інспекторами при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було роз`яснено позивачу його права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення, більше того відеозаписами підтверджено, що відповідачами було роз`яснено причину зупинки, постанови складено у його присутності, які було зачитано відповідачами та роз`яснено про право на їх оскарження.

Водночас в силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 04.12.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова