Справа № 465/2135/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11721/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, ухвалене суддею Гулкевич І.З., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 31 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

15.04.2019 позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати дії відповідача щодо обрахунку розміру її пенсії та подальших перерахунків неправомірними, як проведені з порушенням Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зокрема частин 2, 3 ст.6 щодо встановлення права на пенсію на пільгових умовах та визначення розміру заробітку для обчислення пенсії, ч.2 ст.7 щодо врахування умов при перерахунку пенсії; Указу Президента України «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін» від 27.12.1991 №20, зокрема, щодо обрахунку середньомісячного заробітку при призначенні (перерахунку) пенсій, що призначалися у 1992-1993 роках; Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991, зокрема ч.4 ст.1 щодо застосування правил міжнародних договорів, ст.100 щодо порушення порядку призначення пільгових пенсій відповідно до рішення діючого законодавства; Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, зокрема ст.ст. 43, 40, 27 щодо перерахунку пенсії відповідно до даного Закону без згоди та заяви позивача, без урахування заробітку із якого обчислена пенсія, як проведений в порушення ст.5, Угоди від 13.03.1992 в незаконний спосіб та зобов`язати відповідача провести обрахунок заробітку для обчислення пенсії та подальші перерахунки у відповідності до вищезазначених норм;

визнати дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року з використання прожиткового мінімуму для непрацездатних пенсіонерів при перерахунку мінімальних пенсій неправомірними та зобов`язати провести перерахунок у відповідності до вищезазначених норм та повернути недоотриману частку пенсії з моменту перерахунку, в межах строку звернення до відповідача про перерахунок, в межах строку звернення до відповідача про перерахунок, в межах строку звернення до адміністративного суду за захистом прав позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пенсійне забезпечення ОСОБА_1 здійснюється згідно вимог чинного законодавства, тому підстави для її перерахунку відсутні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно вирішено вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Також, апелянт стверджує, що призначення пенсії позивачу та подальші перерахунки проведено відповідачем без урахування міжнародної Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян Союзу Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення; Указу Президента України «Про соціальний захист населення в умовах ліберизації цін» від 27.12.1991 №20 щодо обчислення середньомісячного заробітку при призначенні пенсії у 1992-1993 роках; статті 100 Закону №1788-ХІІ щодо порядку призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону та ряду інших Законів, що призвело до негативних для позивача наслідків, а саме: обчислений розмір пенсії за 22 роки 10 місяців і перерахований з 12.01.2005 склав 83,23 грн (306,45 х 1.18953=364,53 х0,22833) плюс доплата до прожиткового мінімуму, який на 01.01.2005 рівнявся 332 грн. Проведенні відповідачем нарахування та подальші перерахунки пенсії привели до того, що трудова пільгова пенсія ОСОБА_1 перетворилась на соціальну виплату, в якій сам розмір пенсії є в три рази меншим за прожитковий мінімум.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює.

Щодо покликань апелянта на безпідставне вирішення вказаної справу за правилами спрощеного позовного провадження суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною 5 ст.62 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно п.20 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Пунктом 3 частини 6 ст.12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними щодо обрахунку розміру пенсії та подальших перерахунків та зобов`язання провести перерахунок пенсії.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно віднесено вказану справу до справ незначної складності (малозначних справ) та роглянуто її за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо вирішення вказаної справи судом першої інстанції по суті позовних вимог суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за віком призначалась в розмірі 55 відсотків заробітку, але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 20 років жінкам пенсія збільшувалась на 1 процент заробітку, але не менше ніж на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 22 роки 10 місців та 10 днів, робота зі шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 - 08 років 02 місяців 19 днів.

ОСОБА_1 в 1995 році була призначена саме пенсія за віком за Списком № 1 за нормами ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Заробітна плата для обчислення пенсії була застосованою відповідно до довідки ВАТ «Львівський завод комунального устаткування» за період з 01.01.1976 по 31.12.1980. Розмір пенсії за віком позивача при первинному призначенні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.1994 № 869 (із змінами) становив 1085000,00 купоно-карбованців (1197,00*0,65*3,62*2,875*2*3*2,89855*3*2).

29.09.1999 ОСОБА_1 представлено довідку про заробітну плату за період з 01.01.1988 по 31.12.1992 та подано заяву про перерахунок пенсії, на підставі якої здійснено такий розрахунок і розмір пенсії склав 89,42 грн. У 1999-2003 роках дана пенсія перераховувалась відповідно до постанов Кабінету Міністрів України.

З набранням законної сили Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії призначені до 01.01.2004 року перераховувались за нормами Закону на підставі документів про заробітну плату, з яких раніше було обчислено пенсію , що знаходились на час перерахунку у пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше. Під час даного перерахунку був вибраний найбільш вигідніший варіант заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється за окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». В цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.

Нормами ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що заробітна плата застрахованої особи з якої обчислюється пенсія, визначається відповідно до ст.40 цього Закону, тобто з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

У подальшому розмір пенсії позивача перераховувався відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2004 року № 1160, від 18.09.2004 року № 1215, № 684, № 685 від 03.05.2007 року, №198 від 11.03.2009 року, № 1375 від 23.12.2009 року, Законів України «Про Державний бюджет України» за 2005-2016 роки.

З 01.12.2016 року розмір пенсії за віком обчислений згідно із Законом України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» становить 1392, 99 грн., з яких: 593,14 грн. - пенсія за віком, 653, 86 грн. - доплата до прожиткового мінімуму для непрацездатних; 59,31 грн. - доплата за 10 років понад нормативного стажу; 86,68 грн. - надбавка згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327.

Постанова Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 р. №16 «Про порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 листопада 1992 року «встановлювала порядок коригування заробітної плати при призначенні пенсій після 1 листопада 1992 року шляхом множення заробітку, з якого обчислювалась пенсія, на певні коефіцієнти за відповідний рік. Скоригований заробіток підвищувався на 100% відповідно до Указу Президента України від 27.12.1991 №20 «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін». З одержаної суми обчислювалась пенсія за нормами і на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 №1058-IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг тощо.

Частиною другою статті 5 вказаного Закону встановлено, що виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, мінімальний розмір пенсії за віком, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, а положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону та обчислюється шляхом множення коефіцієнту заробітної плати застрахованої особи на середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Враховуючи, що у 1995 році позивачу була призначена пенсія за віком, але зі зниженням пенсійного віку, а не будь-який інший вид пенсії, передбачений Законом України «Про пенсійне забезпечення», а з набранням чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та подальшим досягненням позивачем пенсійного віку, пенсія їй була нарахована та виплачується за віком, відповідно до п.2 Прикінцевих положень та ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.10.2017 розмір пенсії за віком позивача , обчислений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року, становить 1590,07 грн.

З 01.01.2018 розмір пенсії за віком, обчислений згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» становить 1627,27 грн. 01.12.2018 пенсійну виплату було перераховано відповідно до ст.42 Закону №1058 та згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», відповідно розмір пенсії склав 1635,07 грн.

З 01.01.2019 здійснювались перерахунку пенсій осіб, які досягли 65 річного віку у зв`язку з підвищенням з 01.01.2019 показника мінімальної заробітної плати (доходу в Україні, визначеної законом про Державний бюджет України. Розмір пенсії позивача з 01.01.2019 становив 1807,27 грн.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.03.2019 здійснено індексацію пенсій, порядок якої визначено постановою кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124.

Розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , яку проіндексовано з 01.03.2019 становить 1907,27 грн, з яких: 1615,37 грн - пенсія за віком; 53,83 грн - доплата 65-річним до 40% мінімальної заробітної плати; 149,70 грн - доплата за 10 років понаднормативного стажу; 88,37 грн - доплата до 100 грн індексації 01.03.2019.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» №543 від 26.06.2019, в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до закону з урахуванням страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону. Не досягає 2000 гривень, таким особам з 01.07.2019 надається доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З огляду на дану постанову розмір пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.07.2019 становить 2000 грн, з них 1615,37 грн - пенсія за віком; 53,83 грн - доплата 65-річним до 40% мінімальної заробітної плати; 156,40 грн - доплата за 10 років понаднормативного стажу; 81,67 грн - доплата до 100 грн індексації 01.03.201; 92,73 грн - доплата до 2000 грн.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06.03.2018, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №465/2203/17 було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині визнання неправомірності дій відповідача в обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 та подальших перерахунків проведених з порушенням норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», Указу Президента України (20/19) та ст. 43 Закону України №1058 за період з 01.01.2004 по 19.10.20176 залишено без розгляду. В задоволенні решти уточнених позовних вимог про зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок розміру пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у порядку, визначеному Указом Президента України "Про соціальний захист населення в умовах ліберизації цін» щодо обчислення розмірів державної пенсії в період з 19.10.2016 по 28.02.2018 та повернення недосплаченої частини пенсії в сумі 1 192573,20 грн відмовлено за безпідставністю. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі №К/9901/57586/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Згідно ч.4 ст. 87 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд апеляційнлї інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія позивачу нарахована та виплачується у відповідності з діючим законодавством. Отже, відсутні правові підстви для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити вчинити дії, тому в зхадоволенні таких правомірно відмовлено.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі №465/2135/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити вчинити дії - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 17.12.2019.