Справа № 599/2194/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12476/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, прийняте суддею Снігурським В.В. у місті Зборові у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №986315 від 11.10.2019 року та закриття провадження у справі.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та / або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

З відзиву відповідача вбачається, що причиною зупинки транспортного засобу позивача було те, що останній не користувався ременями безпеки, проте, із наданого відповідачем відеозапису не вбачається вчинення позивачем даного порушення та неможливо встановити причину зупинки. Крім того, в оскаржуваній постанові не обумовлено та відсутні інші постанови відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відтак, зупинка транспортного засобу позивача є неправомірною і вимагати пред`явити посвідчення водія працівник поліції не мав права (мається покликання на постанову Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не звернута увага, що із відеозапису із нагрудного відеореєстратора поліцейського, позивач не заперечив факту не користування ременем безпеки і просив обмежитись усним зауваженням.

Інспектором при розгляді справи взято до уваги зазначені пояснення позивача та оцінено їх згідно ст.ст.251, 252 КУпАП.

Також, вказаним відеозаписом зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що 11.10.2019 року інспектором управління патрульної поліції Тернопільської області Колодій В.В. винесено постанову серії НК № 986315 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

У постанові вказано, що 11.10.2019 року о 16 год. 35 хв. на а/д Тернопіль Львів Рава Руська ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERSEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Із наявного у матеріалах справи відеозапису та фотофіксації нагрудної камери вбачається, що відповідач роз`яснив ОСОБА_1 причину зупинки, зокрема те, що не останній не пристебнувся ременем безпеки. Позивач не заперечив вчинення ним правопорушення та просив обмежитись усним зауваженням (36 секунда відеозапису).

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Сфера застосування ст.22 КУпАП (обмеження усним зауваженням за малозначності вчиненого правопорушення) поширюється саме на орган, уповноважений вирішувати справу.

Зазначена позиція апеляційного суду відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 31.01.2018 року у справі №660/575/16-а.

Крім того, відповідно до ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, враховуючи наведену вище норму законодавства, позивача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом із нагрудної камери поліцейського ( 32 секунда відеозапису), де позивач надав пояснення про те, що помилково забув посвідчення водія. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №986315 від 11.10.2019 року, винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, оскільки згідно ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 229, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року у справі №599/2194/19 та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 17.12.2019 року.