Справа № 580/1017/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1017/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-дорожнє будівництво" до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє будівництво» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України від 05.12.2018 №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, посадовими особами контролюючого органу проведено камеральну перевірку ТОВ «Енергетично-Дорожнє будівництво» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних та (або) розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень 2017 року - липень 2018 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №9603/23-00-12-0506/33757711 від 20 листопада 2018 року, яким встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, на підставі якого та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних (розрахунків) коригування до податкових накладних відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.12.2018 №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3978632 грн. 08 коп.

Позивачем було оскаржено вказане рішення за процедурою адміністративного оскарження, в результаті чого податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

В силу вимог п.201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно абз.4 п.201.10 ст.201 ПК України, податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до абз.14 п.201.10 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, приписами п.120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів щодо правомірності формування відповідачем податкового повідомлення-рішення, контролюючий орган вказав на порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

В свою чергу позивач стверджує, що податковим законодавством передбачені випадки, відповідно до яких складені в установленому порядку податкові накладні не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, до яких в силу положень п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України за відсутність реєстрації/несвоєчасної реєстрації в Єдиному реєстрі таких податкових накладних штраф, передбачений даними нормами, не застосовується.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було надано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи на підтвердження доводів позивача та контролюючого органу.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, зокрема, про те, що механізм притягнення платників податку до відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, створений з метою забезпечення належного контролю та своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції подані позивачем податкові декларації з ПДВ за період застосування відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних з квітня 2017 по квітень 2018 року відображають податкові зобов`язання за операціями з продажу товарів на користь неплатників ПДВ.

Доказів зворотного, які б спростували висновки суду першої інстанції, апелянтом не надано.

Так як податкові накладні, реєстрація яких прострочена не впливають на обрахунок ПДВ, то податковим законодавством встановлено виключення з правила застосування відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов неприйнятного висновку, що попри несвоєчасну реєстрацію податкових накладних позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання, шляхом відображення вказаних податкових накладних в звітності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дійшов вказаного висновку на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та надав їм відповідну оцінку. В той же час, незгода відповідача з висновками суду не може бути підставою для визнання такого висновку неприйнятним.

Крім того, з аналізу норм Податкового кодексу України вбачається, що відображення та достовірність інформації в деклараціях з ПДВ та обов`язок реєстрації податкових накладних є відмінними по своїй суті зобов`язаннями платника податку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення судом першої інстанції при дослідженні декларацій позивача з ПДВ зроблено вірний висновок про те, що останнім виконано зобов`язання з відображення вказаних податкових накладних в звітності, проте не зареєстровано вказані накладні у встановлений законодавством термін.

Вказані висновки суду колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що зроблені на підставі вірно встановлених обставин справи.

Судова колегія наголошує на тому, що під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження висновків щодо правомірності застосування до позивача штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних, у той час як матеріали справи містять докази наявності підстав для звільнення позивача від сплати такого штрафу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга відповідача не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а апеляційна скарга за своїм змістом не спростовує висновків суду, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 16.12.2019 року.