Справа № 760/10786/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі-відповідач) в якому просив:

- визнати дії відповідача по обмеженню виплати нарахованої йому з 01.11.2011 пенсії розміром 10978,77 грн. протиправними;

- зобов`язати відповідача виплачувати нараховану йому з 01.11.2011 пенсію без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства;

- зобов`язати відповідача виплатити йому недоплачену частину пенсії у період з 01.11.2011 по день рішення суду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши представників сторін, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно було установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років, як інвалід війни 2 групи при виконанні обов`язків військової служби, та як учасник у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

12.04.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив здійснити перерахунок його пенсії та виплачувати її без обмежень максимальним розміром, починаючи з грудня 2011 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 26.04.2017 №9441/03/к/813/1к-813/2 відповідач відмовив йому у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що у зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011, 01.01.2011 виплата пенсії позивача проводилася у розмірі пенсійної виплати, яка склалася у вересні 2011 року, а саме: 10 978,77 грн.

Зазначено, що згідно ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (в редакції ЗУ №911-VIIІ від 24.12.2015) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до Закону не може перевищувати 10740 гривень.

У листі міститься посилання на те, що на виконання постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2016 у справі №760/11637/16-а, позивачу було здійснено перерахунок пенсії в порядку, встановленому постановою, та нараховано кошти за період з 01.06.2016 по 31.12.2016 в сумі 3418,61 грн. Зазначену суму коштів було перераховано на вкладний рахунок позивача у квітні 2017 року.

Одночасно повідомлено, що рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються сторонами в межах покладених зобов`язань. А саме, виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача.

Також зазначено, що з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VІІІ та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, якими врегульовано питання пенсійного забезпечення у 2017 році.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/11637/16-а від 13 жовтня 2016 року, визнано протиправною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2016 у десятикратному розмірі від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з її максимального розміру не більше десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, встановленого абзацом 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», починаючи з 01.05.2016 за вирахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/7386/17 від 10 січня 2018 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з її максимального розміру не більше десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, встановленого абзацом 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», починаючи з 01.01.2017 року до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства.

Встановлено, що зазначені рішення судів позивач не оскаржував, вони набрали законної сили та виконані відповідачем.

Так, рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються сторонами в межах покладених зобов`язань. А саме, виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм чинного законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає виплату нарахованої йому пенсії в обмеженому розмірі протиправною та вважає, що відповідач має виплачувати нараховану йому з 01.11.2011 пенсію без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства, а також, що відповідач має виплатити йому недоплачену частину пенсії у період з 01.11.2011 по день рішення суду, на що суд зазначає наступне.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунки пенсії позивачу вже були предметами спорів, та розглядались Солом`янським районним судом міста Києва, рішення суду були виконані відповідачем та позивач отримував пенсію у розмірі, встановленому рішеннями.

А тому суд не знайшов підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії за період з 01.05.2016 по 01.01.2018 без обмежень максимальним розміром, оскільки, як встановлено вище, позивачу здійснено відповідачем перерахунок та виплату пенсії на підставі рішень суду.

Крім того, суд не знайшов підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача виплачувати нараховану йому пенсію без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства, а також виплатити позивачу недоплачену частину пенсії у період з 01.01.2018 по дату рішення, з огляду на наступне.

Для задоволення решти позовних вимог позивача, суд не знайшов підстав, оскільки ним не встановлено протиправності дій відповідача щодо обмеження відповідачу у виплаті пенсії, як і не доведено позивачем, що він дізнався про порушення своїх прав з боку відповідача щодо нарахування та виплати пенсії з 01.11.2011 з обмеженням максимальним розміром, як і самого обмеження розміру пенсії, тому вбачається, що звернувся він до суду із вказаними вимогами після закінчення строку звернення до адміністративного суду. Крім того, як встановлено вище, позивач уже звертався до суду з позовами про вирішення спірних відносин.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу; надалі Закон № 2262-XII) пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону №2262 визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Так, з 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801 -VIII та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ (далі - Закон 1774-VIII), якими врегульовано питання пенсійного забезпечення у 2017 році.

Відповідно до вказаного Закону у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн. (крім щомісячного довічного грошового утримання). З 01 січня 2018 року Законом України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 1373 грн.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного перегляду справи, перерахунки пенсії позивачу вже були предметами спорів, та розглядались Солом`янським районним судом міста Києва, рішення суду були виконані відповідачем та позивач отримував пенсію у розмірі, встановленому рішеннями.

Оскільки, позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії на підставі рішень суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії за період з 01.05.2016 по 01.01.2018 без обмежень максимальним розміром.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлює обмеження до 31.12.2017. Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 не скасовує обмеження виплати пенсій на 2017 рік.

Таким чином, з 2018 року пенсії максимальним розміром не обмежуються.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмовити в задоволені позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати нараховану позивачу пенсію без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства, а також виплатити позивачу недоплачену частину пенсії у період з 01.01.2018 по дату рішення.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги та апелянта не знайшли свого відображення під час апеляційного розгляду, через що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яким задоволено відмовлено у задоволенні позовних вимог, відсутні.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03 (п. 54) зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1).

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма