Справа № 826/13032/16
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді Кучми А.Ю.

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.,

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 07.06.2016 № 633-1305.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним; до основоположних принципів податкового законодавства належить принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; транспортний податок був встановлений Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році»; вказаний закон вступив в силу 01.01.2016; таким чином транспортний податок може бути застосований не раніше 2017 року; коли позивач придбавав транспортний засіб, він не міг передбачити, що в майбутньому на нього буде покладений обов`язок сплачувати транспортний податок, який він не спроможний сплатити.

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачами щодо задоволення позову заперечено, оскільки відповідно до ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см; ставка податку становить 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування; транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; позивач є власником легкового автомобіля BMW Х6, 2015 року випуску, об`єм двигуна 4395 куб. см.; податкове повідомлення-рішення № 633-1305 від 07.06.2016 було надіслано позивачу засобами поштового зв`язку; в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів не застосовуються вимоги, встановлені п.п. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України.

Відповідно до пояснень третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, щодо задоволення позовних вимог заперечено. Крім того зазначено, що постановою КМУ № 66 від 18.02.2016 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів; для цілей віднесення легкових автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2016 році Мінекономрозвитку розраховано середньоринкову вартість автомобілів; середньоринкова вартість легкового автомобіля BMW Х6 з об`ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач до 4 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016; через відсутність даних про пробіг автомобіля Мінекономрозвитку не може надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості в 2016 році.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.01.2017 позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС України в м. Києві задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.06.2016 № 633-1305.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.01.2017 залишено без змін, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС України в м. Києві - без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 13.06.2018 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017 скасовано, справу № 826/13032/16 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем вказується не неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля BMW Х6, 2015 року випуску, об`єм двигуна 4395 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір червоний.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 07.06.2016 на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 267.6 ст. 267 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення № 633-1305, яким позивачу нараховано транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн. за 2016 рік.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № 633-1305 від 07.06.2016, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності по положень п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України введено - транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно із п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.п.267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України).

Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України).

Підпунктом 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Як вбачається із матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, 07.06.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 267.6 ст. 267 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення № 633-1305 про нарахування позивачу транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, та отримано позивачем особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи протиправність спірного податкового повідомлення-рішення позивач, зазначає, що транспортний податок встановлений Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році»; вказаний закон вступив в силу 01.01.2016; таким чином транспортний податок може бути застосований не раніше 2017 року.

Однак такі твердження є хибними.

Як зазначено раніше, транспортний податок введено Законом України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015

Підпункти 267.1.1 та 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України в редакції Закону України №71-VIII від 28.12.2014 передбачали, що:

- платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування;

- об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Тобто, законодавцем встановлено, що із набранням чинності Законом України №71-VIII від 28.12.2014 власники транспортних засобів, що є об`єктами оподаткування, стали платниками транспортного податку.

Відповідно до п.п. 10.1.1. п.10.1 ст. 10 та ст. 265 ПК України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктами 12.3.1 - 12.3.4 п. 12.3. ст. 12 ПК України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначені статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п. 12.4 ст. 12 ПК України. Так, зокрема, до повноважень місцевих рад належить: до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (п.п. 12.4.3 п. 12.4 ст. 12 ПК України).

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Пункт 5 Розділу XIX "Прикінцеві положення" ПК України передбачає, що органи місцевого самоврядування зобов`язані забезпечити у місячний термін з дня набрання чинності цим Кодексом прийняття рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених цим Кодексом.

З огляду на викладене, безпосереднє встановлення місцевих податків, а отже і транспортного податку, віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Київською міською радою прийнято рішення від 11.02.2016 № 103/103 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку», яким затверджено Положення про транспортний податок в новій редакції.

Розділом 1 Положення про транспортний податок визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення є об`єктами оподаткування.

Відповідно до п. 2.1. Положення про транспортний податок об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Положення.

В свою чергу, Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», на який посилається позивач, підпункт 267.2.1пункту 267.2 ст. 267 ПК України викладений в новій редакції, а саме: « 267.2.1. Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті».

При цьому, п. 4 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 909-VІІІ встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, а отже починаючи з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальних заробітних плат.

Також безпідставними є доводи апелянта щодо неврахування даних про пробіг автомобіля позивача при встановлені його середньоринкової вартості, як наслідок, помилковість твердження, що вартість автомобіль позивача становить понад 750 розмірів мінімальних заробітних плат.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (надалі - Методика № 66), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Відповідно до п. 2 Методики № 66 середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 12 Методики № 66 встановлено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403 затверджено Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (надалі - Порядок № 403).

Відповідно до п. 3 Порядку № 403 середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср= Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де: Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Згідно із п. 4 Порядку № 403 джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

При цьому, п. 5 Методики № 66 встановлено, що ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п.п. 13, 14 Методики № 66).

Аналіз наведених положень Методики № 66 та Порядку № 403 свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, вартість легкового автомобіля BMW Х6, з об`ємом циліндрів двигуна 4,4 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач до 4 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2016, що підтверджується Листом (вих. № 3805-05/51149-06 від 22.11.2018) Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

При цьому, твердження апелянта, що на момент винесення спірного податкового повідомлення-рішення, транспортний засіб, що належить позивачу перебував у щоденному користування позивача один рік, і його пробіг становив більше нормативного середньорічного пробігу, визначеного Методикою № 66, що призвело до зниження вартості такого транспортного засобу нижче 750 розмірів мінімальної заробітної плати, жодним чином не підтверджено.

Відтак, податковим органом вірно встановлено, що позивач є платником транспортного податку за 2016 рік.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 -без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 17.12.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова