Справа № 640/9801/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9801/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року, суддя Літвінова А.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 року №, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 1 965 267,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 451 002,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663, прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 року №, оскільки оскаржуване рішення, не містить розрахунку податкового зобов`язання по сплаті зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 965 267,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до наказу від 18.03.2019 року №3395 на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2019 року.

За наслідками перевірки, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України, з огляду на що, останнім завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2019 на суму 902 005,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним актом перевірки, позивач скористався своїм правом надати заперечення на акт перевірки, у відповідності до пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України.

Листом від 03.05.2019 року вих.№03/05 Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" направлено до Головного управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві заперечення на акт перевірки від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663.

Відповідно до листа Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про розгляд заперечення від 14.05.2019 року №90606/10/26-15-14-04-01-14, за результатами розгляду заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" від 03.05.2019 року вих.№03/05 висновки акта перевірки від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663 залишено без змін, а заперечення без задоволення.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі акта перевірки від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663, прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 року №.

Як вбачається зі змісту вказаного податкового повідомлення-рішення, на підставі зазначеного акта перевірки встановлено порушення пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.12 статті 201 Податкового кодексу України та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника банку у розмірі 902 005,00 грн. Визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 1 965 267,00 грн та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 451 002,50 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його таким, що прийнято з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до підпункту "г" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів га/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України, пунктом 200.1 якої визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.12 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку. Для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкові зобов`язання за якою включені до податкової декларації відповідного звітного періоду.

Таким чином, платник податків має право на бюджетне відшкодування стосовно тієї суми податку на додану вартість, яка фактично сплачується ним у будь-яких попередніх податкових періодах, що відповідає загальному поняттю відшкодування як компенсації понесених витрат.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (із змінами і доповненнями) (в редакції від 25.06.2016 року, чинній на час здійснення правочину) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, формування та відшкодування податкового кредиту можливе лише у разі підтвердження фактичного здійснення господарських операцій належно оформленими первинними документами.

Як убачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" зареєстровано митну декларацію (форма МД-2) від 19.12.2018 року №UA100070/2018/242886 складену при розмитнені товарів, а саме: змінних інструментів, призначених для використання з гідравлічним вирубним пресом. Штампи, для штампування сільськогосподарських деталей на пресі, зі сталі): PROGRESSIVE DIE 1710 001 COIL FRAGMENT, розміром 1160x430x450; PROGRESSIVE DIE 1710 002 COIL, розміром 1290x430x450; PROGRESSIVE DIE 1710 001 COIL END.

В розділі 47 митної декларації "Нарахування платежів" зазначено такі платежі: вид 020, основа нарахування 4421595.17, ставка 2% сума 88 431,90 грн; вид 028, основа нарахування 4510027.07, ставка 20%, сума 902 005,41 грн.

Вказані в митній декларації товари та нараховані суми були оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет", що підтверджується комерційним інвойсом (Comercial Invoisce) з відмітками Київської митниці Державної фіскальної служби про прийняття від 15.12.2018 року, 18.12.2018 року, 19.12.2018 року та платіжними дорученнями від 17.12.2018 року №1336 на суму 1 000,00 грн, №1339 на суму від 898 787,90 грн, №1340 на суму 91885,19 грн, №1378 від 03.01.2019 року на суму 551309,84 грн.

Позивачем до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (державної податкової інспекції у Солом`янський районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2019 року від 18.02.2019 року, відповідно до якої, на момент подання, сума від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок у банку (рядок 20.2.1. декларації), що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України, становить 1 453 315,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми бюджетного відшкодування (ДЗ) (додаток 3 до податкової декларації) зокрема, таблиці 2 - розшифровки суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України відшкодуванню підлягають: індивідуальний податковий номер постачальника 89 за звітній (податковий) період грудень 2018 року в сумі 902 005,00 грн; індивідуальний податковий номер постачальника 89 за звітній (податковий) період січень 2019 року в сумі 551 310,00 грн.

Позивачем зазначено, що ним самостійно усунуто виявлену в процесі перевірки технічну помилку, допущену при визначенні суми в розмірі 902 005,00 грн, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за грудень 2018 року, шляхом подання 17.04.2019 року до державної податкової інспекції у Солом`янський районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 17.04.2019 року за період грудень 2018 року.

Разом з тим, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за січень 2019 року суми податку на додану вартість, сплачені при розмитнені змінних інструментів, призначених для використання з гідравлічним вирубним пресом (штампи, для штампування сільськогосподарських деталей на пресі, зі сталі) та прокату плоского з вуглецевої сталі, завширшки менш як 600 мм. в рулонах (холоднокатана смугова сталь 65 Мп для штампування деталей на пресі).

Відповідно до поданої до державної податкової інспекції у Солом`янський районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 18.01.2019 року, значення рядка 11.1 декларації "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою" становить 0 грн, при цьому товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2019 року суму від`ємного значення за грудень 2018 року у розмірі 902 005,00 грн.

Під час проведення перевірки, котролюючим органом було встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" включено до розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2019 року, по господарській операції за товари і послуги "Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з основною ставкою" включені у митну декларацію від 19.12.2018 року №UA100070/2018/242886, оплаченої у попередньому звітному (податковому) періоді - грудень 2018 року у розмірі 902 005,00 грн.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, обставини ввезення на митну територію України товарів та їх оформлення дослідженні в акті перевірки, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не були враховані відповідачем.

Абзацом 1, 2 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків мас право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Крім того, податкове повідомлення-рішення від 17.05.2019 року № не містить розрахунку податкового зобов`язання по сплаті зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 965 267 грн, як не містить і підстав нарахування даної суми.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача не зміг пояснити, чому в ППР зазначено, що позивачу визначено податкове зобов`язання та необхідно сплатити суму податку у розмірі 1 965 267,00 грн, тоді як сума завищення бюджетного відшкодування становить 902 005 грн, штрафні санкції (50% від суми завищення) 451 002,50 грн.

Також в акті перевірки від 17.04.2019 року №404/26-15-14-04-01/31984663 відсутні будь-які посилання на те, що заявлені в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року від 18.02.2019 року в сумі 1 453 315,00 грн відшкодовано у розмірі 1 965 267,00 грн.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, Товариству з обмеженою відповідальністю "ТФ Дитячий Супермаркет" з бюджету не відшкодовувались суми податку на додану вартість в розмірі 1 453 315,00 грн та в розмірі 1 965 267,00 грн, а тому визначена в податковому повідомленні-рішенні від 17.05.2019 року № сума до сплати в розмірі 1 965 267,00 грн є необґрунтованою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що контролюючий орган при приведення перевірки був зобов`язаний враховувати дані обставини, оскільки позивачем у поряду та у строки, що визначені ст. 50 Податкового кодексу України, належним чином було задекларовано власне від`ємне значення ПДВ.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що всі податки і збори позивачем було сплачено у встановленому законом строки і наявність технічної помилки у звітності, яка у подальшому була виправлена, не тягне за собою будь-яких наслідків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2019 року №.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 17 грудня 2019 року.