Справа № 160/7336/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 рокуСправа № 160/7336/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, визнання протиправним та скасування наказу,
- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної фіскальної служби О.Власова № 466 від 14.06.2019 року «Про проведення службового розслідування» в частині призначення проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 , а також в частині відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків за посадою на час проведення стосовно нього дисциплінарного провадження;
- визнати протиправними дії в.о. голови Державної фіскальної служби О. Власова, які полягають у виданні ним протиправного наказу від 14.06.2019 № 466 «Про проведення службового розслідування» та зобов`язати утриматися від вчинення протиправних дій.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що оскаржуваний наказ від 14.06.2019 № 466 в частині призначення проведення службового розслідування стосовно позивача та відсторонення позивача від виконання службових обов`язків є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач вказує на те, що всупереч вимогам статті 71 Закону України «Про державну службу» оскаржуваний наказ не містить посилань на жодні виявлені факти дій або бездіяльності, вчинені ОСОБА_1 , що містять ознаки дисциплінарного проступку, відтак, даний наказ позивач вважає безпідставним. Позивач також вказує, що оскаржуваним наказом від 14.06.2019 № 466 не було зазначено жодної передбаченої частиною 2 статті 72 Закону України «Про державну службу» підстави для відсторонення його від виконання посадових обов`язків. При винесенні оскаржуваного наказу від 14.06.2019 № 466 в.о. голови ДФС України Власов О. діяв всупереч вимогам Закону України «Про державну службу», ухвалив безпідставне рішення про проведення службового розслідування відносно позивача, неправомірно відсторонив його від виконання посадових обов`язків, а отже, його дії в цій частині мають бути визнані протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
02.08.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
У відзиві на позов представником відповідача також заявлено клопотання про залучення в якості відповідача (співвідповідача) Державної фіскальної служби України.
Позивачем відповіді на відзив не надано.
20.08.2019 року відбулось підготовче засідання, під час якого судом замінено неналежного відповідача - виконуючого обов`язки голови Державної фіскальної служби України Власова Олександра Сергійовича на належного - Державну фіскальну службу України.
20.08.2019 року підготовче засідання закрито та ухвалено перейти до розгляду справи по суті.
У судовому засіданні 20.08.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, наведені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні 20.08.2019 року позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на відзив на позовну заяву.
Судом оголошено перерву у розгляді справи по суті до 27.08.2019 року.
27.08.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення, в яких підтримано аналогічну викладеній у позовній заяві правову позицію та зазначено, що постанови Верховного Суду, на які відповідач посилався у відзиві на позовну заяву, не мають відношення до цієї адміністративної справи, оскільки стосуються дискреційних повноважень саме Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції, коли суди закривають провадження у справах про адміністративні правопорушення, що належать до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності і жодним чином не стосуються предмету спору в цій справі.
27.08.2019 року судом продовжено розгляд справи по суті у судовому засіданні, в якому представниками сторін надані додаткові пояснення, після чого судом оголошено перерву у розгляді справи по суті до 29.08.2019 року.
29.08.2019 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких підтримано аналогічну викладеній у позовній заяві правову позицію та зазначено, що оскаржуваним наказом від 14.06.2019 року № 466 порушені конституційні права та гарантовані законом інтереси позивача як державного службовця, зокрема, права на працю та отримання заробітної плати за неї. На підтвердження ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період відсторонення представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.
29.08.2019 року судом продовжено розгляд справи по суті у судовому засіданні, в якому представниками сторін надані додаткові пояснення.
29.08.2019 року, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи відсутність заперечень з боку представників сторін, судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
У відповідності до ч. 8 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України судом прийняті письмові пояснення представника позивача із додатковими доказами у справі від 27.09.2019 року з огляду на неможливість їх подання позивачем у строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, з причин, що не залежали від нього.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступні обставини.
Наказом в.о. Голови ДФС України Продана М. № 1084-о від 26.06.2018 ОСОБА_1 призначено в порядку просування по службі на посаду заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як переможця конкурсу.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада, яку обіймає ОСОБА_1 , віднесена до категорії «Б» посад державної служби.
Відповідно до п. 1 ст. 68 Закону України «Про державну службу» суб`єктом призначення, а саме виконуючим обов`язки голови Державної фіскальної служби України Власовим О.С.- з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку було ініційоване дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Мельника Д.М., що підтверджується доповідною запискою від 14.06.2019 № 1038/99-99-06-01-18 та дорученням від 14.06.2019№276/99-99-01-25 д(06) до такої доповідної записки. Здійснення дисциплінарного провадження відносно позивача доручено Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС ( ОСОБА_2 ).
Також вказаним дорученням від 14.06.2019 року №276/99-99-01-25д(06) Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ відповідно до статей 71-72 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» доручено розглянути питання щодо проведення службового розслідування відносно, в тому числі, заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельника Д.М.
14.06.2019 року виконуючим обов`язки голови Державної фіскальної служби О.Власовим було видано наказ № 466 «Про проведення службового розслідування», відповідно до якого: 1.Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС наказано провести у місячний термін службове розслідування стосовно заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Томчук О., у тому числі за час виконання обов`язків начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області, заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Каліногорської В., заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кирпи С., та заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельника Д. 2.На підставі частини першої статті 72 Закону України «Про державну службу» відсторонити заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Томчук О., заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Каліногорську В., заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кирпу С., та заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельника Д. від виконання службових обов`язків за посадами на час проведення стосовно них дисциплінарних проваджень.
Позивач, не погодившись з вказаним наказом від 14.06.2019 року № 466, оскаржив його до суду, разом з цим позивачем також оскаржуються дії в.о. голови Державної фіскальної служби України О. Власова, які полягають у виданні ним протиправного наказу та протиправному відстороненні позивача від виконання службових обов`язків.
Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби;5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.
Частиною 1 ст. 68 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про державну службу» з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.
Згідно з ч. 9 ст. 71 Закону України «Про державну службу» за результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, ст. 71 Закону України «Про державну службу» встановлено, що предметом дослідження в рамках службового розслідування дисциплінарною комісією є правомірність/законність конкретних дій та/або бездіяльності державного службовця.
Як видно зі змісту оскаржуваного наказу № 466 від 14.06.2019, вказаний документ не містить чіткого посилання на виявлені факти дій або бездіяльності позивача, що містять ознаки дисциплінарного проступку.
Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС відповідно до наказу ДФС від 14.06.2019 року № 466 під час проведення службового розслідування стосовно заступника начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельника ОСОБА_3 за результатами здійсненого дослідження були встановлені обставини дотримання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків в рамках відпрацювання ТОВ «Ферст Груп».
Зокрема, Дисциплінарною комісією зроблено висновок про невжиття управлінням аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області (відповідальність за роботу якого покладена на ОСОБА_1 відповідно до внутрішніх наказів ГУ ДФС у Дніпропетровській області) достатніх заходів щодо поновлення планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Ферст Груп» шляхом видання відповідного наказу після усунення причин, через які таку перевірку не було своєчасно розпочато.
Судом встановлено, що відповідно до висновків Дисциплінарної комісії ДФС під час службового розслідування відносно позивача знайшли своє підтвердження факти того, що 04.01.2019 року в рамках виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 винесено наказ № 43-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ферст Груп» за період діяльності 02.11.2017-30.09.2018.
Платник ТОВ «Ферст Груп» оскаржив вказаний наказ у судовому порядку, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі № 160/909/19 відмовлено в задоволенні вказаного позову.
12.06.2019 року управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулось із службовою запискою № 4290/04-36-14-03 до юридичного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області про надання інформації щодо набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі № 160/909/19.
Службовою запискою від 19.06.2019 року юридичне управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомило управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що станом на 19.06.2019 року вказане судове рішення законної сили не набрало.
04.07.2019 року управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулось із службовою запискою № 4910/04-36-14-03-15 до юридичного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області із запитом про надання актуальної інформації щодо стану набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі № 160/909/19, зважаючи на появу в Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 03.07.2019 року інформації про набрання вказаним рішенням суду законної сили ще 04.04.2019 року.
На підставі вищевикладених фактичних даних Дисциплінарна комісія в рамках службового розслідування встановила порушення в діях позивача як відповідальної особи за роботу управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а саме невжиття достатніх заходів для поновлення перевірки ТОВ «Ферст Груп».
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, до моменту винесення постанови апеляційним судом рішення суду першої інстанції не могло вважатись таким, що набрало законної сили.
Відтак, питання належного виконання управлінням аудиту, підпорядкованого Мельнику Д.М ОСОБА_4 , власних професійних повноважень досліджувалась Дисциплінарною комісією передчасно.
Крім того, судом встановлено, що серед конкретних дій/бездіяльності позивача, які стали предметом дослідження Дисциплінарною комісією ДФС, була визначена бездіяльність у вигляді прострочення направлення інформаційного запиту на платника податків ТОВ «Ферст Груп» із запізненням на 2 робочі дні, вчинена працівниками управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідальність за дії яких покладена на позивача.
Судом встановлено, що відповідно до висновків Дисциплінарної комісії ДФС під час службового розслідування відносно позивача знайшли своє підтвердження факти того, що листом ДФС України від 05.04.2019 року № 25/7д/99-99-07-04-03-09 на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області було доведено до відпрацювання за звітний період декларування «грудень 2018» у рамках наказу №543 в категорії ризиковості «вигодонабувач» 270 суб`єктів господарювання, зокрема, 135 з них з сумою сумнівних стосунків понад 300 тис. грн. Серед визначених до відпрацювання суб`єктів господарювання був також зазначений платник ТОВ «Ферст Груп» із сумою сумнівних стосунків 201,29 тис. грн.
Судом також проаналізовані висновки Дисциплінарної комісії ДФС за результатами здійсненого дослідження в рамках службового розслідування стосовно позивача з питання дотримання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків у рамках відпрацювання ТОВ «Оптімус Конекшн».
Зокрема, Дисциплінарною комісією зазначено, що станом на 09.07.2019 року за даними підсистеми 2.19 АС «Аудит» стан опрацювання сумнівних стосунків ТОВ «Оптімус Конекшн» рахується як «неопрацьовано».
13.12.2018 року в рамках виконання своїх службових обов`язків заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д.М. винесено наказ № 7155-п про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Оптімус Конекшн».
Вказаний наказ на перевірку № 7155-п платником ТОВ «Оптімус Конекшн» оскаржено до суду, 19.12.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 160/9508/18.
У той же час, управлінням аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області включено ТОВ «Оптімус Конекшн» до плану-графіку документальних планових перевірок на 2019 рік (січень 2019 року) за період з 01.11.2016 року по 30.09.2018 року.
Так, 14.01.2019 року в рамках виконання своїх службових обов`язків заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д.М. було винесено наказ № 44-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Оптімус Конекшн» за період діяльності 01.11.2016 року - 30.09.2018 року.
Платник ТОВ «Оптімус Конекшн» оскаржив вказаний наказ у судовому порядку, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.06.2019 року у справі № 160/697/19 відмовлено в задоволенні вказаного позову.
Таким чином, відомості та підстави для поновлення планової перевірки ТОВ «Оптімус Конекшн» станом на день формування Дисциплінарною комісією висновків за результатами проведеного дослідження в ході службового розслідування (оформлені листом від 12.07.2019) у управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області були відсутні.
На підставі отриманої інформації в рамках виконання своїх службових обов`язків управлінням аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено наказ від 26.06.2019 року № 3861-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Оптімус Конекшн» з податку на додану вартість за період діяльності з 01.02.2017 року по 30.11.2018 року.
У зв`язку з відмовою платника ТОВ «Оптімус Конекшн» допустити посадових осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області до перевірки, управлінням аудиту складено службову записку від 26.06.2019 року № 4753/04-36-14-09 на юридичне управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо ініціювання арешту майна та коштів ТОВ «Оптімус Конекшн».
Встановленими обставинами підтверджується, що у зв`язку з судовим оскарженням ТОВ «Оптімус Конекшн» наказу на проведення планової перевірки процес відпрацювання даного платника є тимчасово призупиненим з незалежних від управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області обставин.
Крім того, судом встановлено, що серед конкретних дій/бездіяльності позивача, які стали предметом дослідження Дисциплінарною комісією ДФС, стала протиправна бездіяльність ОСОБА_1 , яка полягала у неповідомленні позивачем під час засідання Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровської області, яка приймає рішення про реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі Комісія) 28.05.2019 року про наявність податкової інформації, отриманої від оперативного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області, а також про наявність факту недопуску платником податків ТОВ «Оптімус Конекшн» посадових осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області до проведення документальної перевірки.
Судом встановлено, що відповідно до висновків Дисциплінарної комісії ДФС під час службового розслідування відносно позивача знайшли своє підтвердження факти того, що наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 14.03.2018 року № 66 «Про створення комісії» Мельника Д.М. призначено заступником голови Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровської області, яка приймає рішення про реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.
09.11.2018 року відбулось засідання Комісії, під час якого за результатами розгляду оперативної інформації ДФС України стосовно ТОВ «Оптімус Конекшн» щодо наявності ризиків зроблено висновок про відсутність підстав для включення цього платника до переліку ризикових платників як такого, що не відповідає критеріям ризиковості.
20.12.2018 року відповідно до системи «Управління документами» заступнику начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельнику Д.М. як головному виконавцю передано доповідну записку оперативного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 28.11.2018 року № 5732/04-36-21-08, в якій наводилась інформація стосовно ТОВ «Оптімус Конекшн», зокрема, стосовно неможливості вручення цьому платнику інформаційного запиту у зв`язку із незнаходженням платника за юридичною адресою. Запропоновано проведення контрольно-перевірочних заходів по ТОВ «Оптімус Конекшн».
Під час чергового засідання Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області 28.05.2019 року позивач доповів про результати відпрацювання ТОВ «Оптімус Конекшн», зокрема, зазначив про наявність зустрічної звірки від 30.10.2018 року.
Присутні на засіданні члени Комісії працівники оперативного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області не повідомили жодної інформації про ознаки ризиковості ТОВ «Оптімус Конекшн».
Відповідно до п. 2 Порядку роботи комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 566 (далі Порядок № 566), визначено загальне положення про те, що Комісія є постійно діючим колегіальним органом.
Відповідно до п. 20 Порядку № 566 рішення з питань, що розглядаються на засіданнях Комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос голови Комісії є ухвальним.
Виходячи з наведеного, чинним законодавством України визначена колегіальна, а не персональна відповідальність за прийняття рішень.
Судом також були проаналізовані висновки Дисциплінарної комісії ДФС за результатами здійсненого дослідження в рамках службового розслідування стосовно позивача з питання дотримання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків в рамках відпрацювання ТОВ «Хімпродторг ЛТД».
Зокрема, Дисциплінарною комісією зазначено, що станом на 09.07.2019 року за даними підсистеми 2.19 АС «Аудит» стан опрацювання сумнівних стосунків ТОВ «Хімпродторг ЛТД» рахується як «неопрацьовано».
Судом встановлено, що відповідно до висновків Дисциплінарної комісії ДФС під час службового розслідування відносно позивача знайшли своє підтвердження факти того, що на виконання п. 77.1 Податкового кодексу України управлінням аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області було складено план-графік документальних перевірок на 2018 рік, відповідно до якого з метою комплексного відпрацювання податкових ризиків до цього плану було включено ТОВ «Хімпродторг ЛТД» (квітень 2018 року).
23.04.2018 року в рамках виконання своїх службових обов`язків заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д.М. винесено наказ № 2093-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Хімпродторг ЛТД» за період діяльності 06.11.2015 року 31.12.2017 року.
23.04.2018 року на підставі доповідної записки від 23.04.2018 року начальника відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління аудиту Проненко В.І. заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д.М. було винесено наказ № 2371-п про перенесення термінів перевірки на строк, визначений п. 44.5 ст. 44 ПКУ, а саме до 20.07.2018 року.
Дисциплінарна комісія дослідила, що вказана інформація від платника про крадіжку документів надійшла до ГУ ДФС у Дніпропетровській області 04.12.2017 року (повторно також 03.01.2018 року), а відтак, станом на початок (23.04.2018 року) документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Хімпродторг ЛТД» строк, встановлений п. 44.5 ст. 44 ПКУ у 90 календарних днів для відновлення втрачених документів вже сплив, і позивач не мав жодного права ще переносити термін проведення цієї перевірки.
З пояснень, наданих позивачем, видно, що відповідно до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 23.01.2018 року №25 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області» Мельника Д.М. призначено відповідальним за роботу управління аудиту лише з 23.01.2018 року, жодних відомостей про крадіжку документів ТОВ «Хімпродторг ЛТД», що надходили до управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області до 23.01.2018 року, позивач офіційно не отримував.
23.07.2018 року управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області направило службову записку №3894/04-36-02-23 на адресу оперативного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області разом із матеріалами щодо розшуку ТОВ «Хімпродторг ЛТД» та його посадових осіб. Відповіді на вказану службову записку від оперативного управління до управління аудиту не надходило.
Крім того, встановлено, що 23.07.2018 року управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області направило ще одну службову записку № 3895/04-36-14-02-23 на адресу юридичного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області із копіями документів, складених за фактом неможливості проведення планової перевірки ТОВ «Хімпродторг ЛТД» та з метою вжиття заходів щодо зупинення процедури банкрутства вказаного платника.
07.06.2018 року управлінням аудиту направлено службову записку № 2827/04-36-14-08 на адресу юридичного управління ГУ ДФС у Дніпропетровській області із копіями документів, складених за фактом неможливості проведення позапланової перевірки ТОВ «Хімпродторг ЛТД» та з метою вжиття заходів щодо зупинення процедури банкрутства вказаного платника.
06.08.2018 року управління аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області на реалізацію заходів з відпрацювання платника податків ТОВ «Хімпродторг ЛТД» направило службову записку №4237/04-36-15-15-18 на адресу слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області, повторно аналогічні службові записки направлялись на слідче управління 17.09.2018 року та 13.12.2018 року.
Крім того, судом встановлено, що серед конкретних дій/бездіяльності позивача, які стали предметом дослідження Дисциплінарною комісією ДФС, стала протиправна бездіяльність, яка полягала у невнесенні до підсистеми 2.19 АС «Аудит» інформації про результати відпрацювання ризикового суб`єкта господарювання - ТОВ «Хімпродторг ЛТД».
Судом встановлено, що відповідно до висновків Дисциплінарної комісії ДФС під час службового розслідування відносно позивача знайшли своє підтвердження факти того, що в рамках відпрацювання управлінням аудиту ГУ ДФС у Дніпропетровській області платника податків ТОВ «Хімпродторг ЛТД» державним ревізором-інспектором відділу моніторингу ризикових операцій Тимощенком ОСОБА_5 М. складено узагальнену податкову інформацію від 30.07.2018 року №8589/7/04-36-14-09 щодо ТОВ «Хімпродторг ЛТД» за звітні періоди декларування ПДВ лютий, березень, грудень 2017 року та січень-лютий 2018 року.
Матеріалами справи підтверджується факт направлення заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Мельником Д.М. листа від 31.07.2018 року № 8663/ 7/04-36-14-09 на Головні управління ДФС в областях та у місті Києві, на Офіс великих платників податків ДФС «Про направлення результатів опрацювання зібраної податкової інформації щодо ТОВ «Хімпродторг ЛТД» за звітні періоди декларування ПДВ лютий, березень, грудень 2017 та січень-лютий 2018».
За результатами дослідження змісту підпункту 2.2.3.1 пункту 2.2.3 пункту 2.2. розділу 2 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Державної фіскальної служби України від 28.07.2015 року № 543 судом встановлено, що узагальнення податкової інформації про вигодонабувача не ототожнюється законодавцем із відпрацюванням такого суб`єкта господарювання. Крім того, вказаним Рекомендованим порядком не встановлений чіткий алгоритм дій при наповненні підсистеми 2.19 АС «Аудит».
Вирішуючи питання про значення встановлених обставин, підстав та результатів службового розслідування для вирішення позовної заяви ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Звертаючись до суду з позовом про скасування акту суб`єкта владних повноважень, позивач має обґрунтувати, яким чином цей акт порушує його права та охоронювані законом інтереси. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.
Як видно зі змісту спірних правовідносин, предметом судового розгляду є питання правомірності наказу відповідача про здійснення службового розслідування відносно керівних посадових осіб ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в тому числі, ОСОБА_1 , та про відсторонення його від виконання службових обов`язків за посадою на час проведення дисциплінарного провадження.
З цього приводу суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Так, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.
Таким чином, підставами для визнання протиправними актів суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Разом з тим, винесення наказу про здійснення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов`язків - це відповідні процесуальні дії суб`єкта владних повноважень у рамках здійснення дисциплінарного провадження, якими встановлюються умови його проведення, а також якими призначається проведення службового розслідування та встановлюються строки його проведення, - а тому правомірність таких дій має бути предметом оцінки суду при розгляді справи про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого за результатами такого дисциплінарного провадження.
За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.
Разом з тим, розгляд питання правомірності винесення наказу про здійснення службового розслідування та відсторонення позивача від виконання службових обов`язків в окремому позовному провадженні не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, оскільки заявлені позивачем у цій адміністративній справі позовні вимоги не передбачають дослідження судом всіх матеріалів дисциплінарного провадження відносно позивача у повному обсязі, зокрема, рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами такого дисциплінарного провадження.
А отже, розгляд питання правомірності винесення оскаржуваного наказу відповідача не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, а тому не відповідає завданням адміністративного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність порушеного права позивача внаслідок самого лише винесення відповідачем оскаржуваного наказу № 466 від 14.06.2019 року.
Також суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про державну службу» тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць.
Відповідно до п. 1 наказу № 466 від 14.06.2019 року встановлено місячний термін для проведення службового розслідування відносно позивача.
Згідно з п. 19 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відтак, оскаржуваний наказ № 466 від 14.06.2019 року про проведення службового розслідування відносно, в тому числі, позивача, має правову природу індивідуального акту, який розрахований на певне коло осіб та вичерпує свою дію виконанням.
Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Зважаючи на те, що наказом № 466 від 14.06.2019 року встановлений термін один місяць для проведення службового розслідування стосовно позивача, суд робить висновок, що у частині призначення проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 цей наказ є реалізованим і вичерпав свою дію, а тому не може бути скасований.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для вирішення питання стосовно розподілу судових витрат та повернення судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 242-243, 245-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський