Справа № 540/132/19
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/132/19

Суддя першої інстанції: Бездрабко О.І.
Час та місце ухвалення судового рішення « 10:14», м. Миколаїв
Повний текст судового рішення складений 15.03.2019 р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.01.2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання протиправною бездіяльність щодо надання йому статусу інваліда ІІ групи внаслідок війни прирівняної до особи з інвалідністю внаслідок війни І групи, видачі йому бланка-вкладки до посвідчення «Інвалід війни»; зобов`язання видати йому бланк-вкладку до посвідчення «Інвалід війни», що посвідчує статус відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та забезпечити надання встановлених законодавством пільг; стягнення моральної шкоди в розмірі 50000грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 р. позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність щодо не вклеєння на правій внутрішній стороні посвідчення ОСОБА_1 нового бланка-вкладки, передбаченого п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994р. №302; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області вчинити дії, передбачені п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302; стягнуто на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішенні справи вимог закону, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення від серії НОМЕР_1 є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. /а.с.6, 7/

Листом Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 19.07.2018 р. № 01-20/2887 на неодноразові звернення ОСОБА_1 стосовно права на пільги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» повідомлено, що для отримання бланка-вкладки до посвідчення «Інвалід війни», що надає право на пільги, встановлені законодавством України для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи, необхідно надати архівну довідку про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни. /а.с.31/

08.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо роз`яснення до якого органу необхідно звернутись для отримання архівної довідки, щодо можливості самостійного витребування відповідачем зазначеної довідки. /а.с.8/

Листом Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 09.08.2018 р. за № 01-20/3140 повідомлено позивача, що для отримання архівної довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни необхідно звернутись до Новокаховського міського військового комісаріату. /а.с.14/

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у встановленні статусу інваліда війни та видачі бланка вкладки до посвідчення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. (надалі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до ст.4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст.5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно зі ст.8 Закону №3551-XII учасниками війни визнаються військовослужбовці, які в період війни проходили військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР, трудівники тилу, а також інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону №3551-XII особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені цією статтею для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на момент виникнення спірних правовідносин виповнилося 85 років, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Кельменецьким РВУМВС України в Чернівецькій області, а згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 01.02.2010р. Кельменецьким Управлінням праці та соціального захисту населення, позивач є інвалідом ІІ групи внаслідок війни.

Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018р. встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років, якому виповнилося 85 років, та який під час воєнних дій отримав поранення рук, ніг, живота, голови. /а.с.9-13/

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у листі від 19.07.2018 р. № 01-20/2887, про необхідність надання позивачу для отримання бланка-вкладки до посвідчення «Інвалід війни» довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ст.13 Закону № 3551-ХІІ та є протиправними, так як позивач має статус інваліда війни ІІ групи.

Разом з тим, ч.6 ст. ст.13 Закону № 3551-ХІІ не передбачено такої вимоги, як надання особою з інвалідністю довідки про безпосередню участь у бойових діях, а чітко встановлено умови для надання пільг особам з інвалідністю війни II і III груп з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, а саме наявність у особи інвалідності внаслідок війни ІІ чи ІІІ групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та досягнення особою 85 років і більше.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (надалі - Положення № 302).

Відповідно до ч.2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з п.1, 3 ч.2 Положення № 302 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

Відповідно до п.2 ч.7 Положення № 302 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) «Посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно з п.1 ч.10 Положення № 302 «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 Кельменецьким Управлінням праці та соціального захисту населення видано посвідчення «Інвалід війни» серії НОМЕР_1 , яке є безтерміновим та дійним на всій території України, на підставі довідки Обласної МСЕК м.Чернівці від 28.01.2010 р. серії ПОВ № 029150, відповідно до висновків якої він має ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з бойовими діями під час Великої Вітчизняної війни. /а.с.30, 55/

Крім того, згідно довідки до акта огляду Херсонської МСЕК серії 10 ААА № 237652 від 17.10.2012р. позивач має ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни, інвалідність встановлена безстроково. /а.с.73/

Відповідно до ч.7-2 Положення № 302 учасникам бойових дій, інвалідам війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни 1945 року з імперіалістичною Японією, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

Згідно з ч.8 Положення №302 при заповненні посвідчення записи «ким видано», «прізвище, ім`я, по батькові» робляться без скорочень. Прописом визначаються група інвалідності, дата видачі. Особистий підпис власника і його фотокартки скріплюються печаткою органу, який видавав посвідчення. Записи у посвідченні завіряються підписом керівника органу праці та соціального захисту населення або іншого органу, який видав посвідчення, і скріплюються печаткою.

Отже, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виповнилось 85 років, він має інвалідність ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, проживає у м.Нова Каховка, а тому Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області зобов`язано було вклеїти новий бланк-вкладку на правій внутрішній стороні посвідчення «Інвалід війни», відповідно до Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України установлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що позивач є інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та є ветераном праці, якому виповнилось 85 років, та який під час воєнних дій отримав поранення рук, ніг, живота та голови, зважаючи на похилий вік та його поганий стан здоров`я, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), «Харук та інші проти України» (заява №703/05 та 115 інших заяв)) та встановлення протиправної бездіяльності відповідача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо часткового задоволення відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000грн.

Разом з тим,11.11.2019 р. до суду апеляційної інстанції надійшов лист Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області з інформацією про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом Кельменецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про смерть №59 від 19.08.2019р. /а.с.147-148/

Згідно ч.1 ст.1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Отже, спірні правовідносини не допускають правонаступництво (універсальне правонаступництво в матеріальному праві в порядку спадкування).

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідні частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з цим, за змістом ч.2 ст.319 КАС України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

З огляду на викладене, та враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, в порядку ст.ст. 316, 319 КАС України суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 319, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.