Справа № 225/7457/19
Суддя: Ткач Г. В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7457/19
Номер провадження: 2-а/225/52/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ломакіна В.Є.,

відповідача Михайленка Є.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП України в Донецькій області Михайленка Євгена Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАА №621107 від 29.10.2019, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції (далі СРПП) Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.10.2019 відносно нього відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої зазначено, що водій ОСОБА_1 29.10.2019 року о 15.28 год. в м. Торецьку по а/д Торецьк-Щербинівка керував автомобілем марки ГАЗ 330202,державний номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,чим порушив п.2.3 в), п.2.4 ПДР та скоїв правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Вважає зазначену постанову незаконною, оскільки інспектор фактично не дотримався вимог КУпАП, зокрема, ст.ст. 268,278,279,280,283 КУпАП, не роз`яснив права, фактично не розглянув справу по суті, не з`ясував всіх обставин справи, постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, тощо.

Позивач зазначив, що 29.10.2019 під час керування транспортним засобом був пристебнутий ременем безпеки, а після зупинки інспектором поліції транспортного засобу, на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія, реєстраційний талон на автомобіль та страховий поліс.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що поліцейські часто зупиняють його, маючи прискіпливе ставлення. Так, 29.10.2019 він на автомобілі рухався в бік с. Щербинівка разом з ОСОБА_2 та ще одним знайомим і був зупинений інспектором поліції, який себе не назвав, про причину зупинки та проведення відеозапису не повідомив. Вважає, що твердження поліцейського не відповідають дійсності, тому що він та пасажир, який знаходився поруч з ним, був пристебнутий паском безпеки, а відстебнув ремінь, коли зупинився та на вимогу інспектора мав пред`явити документи. Був змушений викликати слідчо-оперативну групу на місце за номером 102, оскільки дії поліцейського мали ознаки порушень, передбачених ст.ст. 364,365 КК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містить два порушення вимог ПДР: водій не був пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив для перевірки посвідчення водія і поліс цивільно-правової відповідальності. Оскаржувана постанова при викладенні фабули правопорушення в п.5 не містить зазначення точного місця вчинення правопорушення, доказів на підтвердження правопорушення, технічних характеристик засобів фіксації. Натомість при зазначенні порушень ПДР, один з пунктів правил містить виправлення, що не застережене підписом інспектора, а щодо п.2.4 ПДР не зазначено підпунктів, у зв`язку з чим, таке зазначення не є конкретизованим. Зазначення ч.5 ст. 121 КУпАП в постанові не відповідає прийнятим вимогам позначення частини та статті кодексу. Зауважив, що час вчинення правопорушення о 15.28 год. не відповідає дійсності, оскільки два зазначені інспектором правопорушення не могли відбуватись одночасно. Досліджений диск з відеозаписом, наданий відповідачем, містить елементи монтажу, зокрема, запис за зафіксованим часом не відповідає часу зазначеному в постанові, при фіксації запис переривався за ініціативою інспектора, у зв`язку з чим, на записі не зафіксовано клопотання ОСОБА_1 , зокрема, про залучення захисника. ОСОБА_1 взагалі не повідомлявся про проведення відеозапису.

Крім того, не вбачалося підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки водій не порушував ПДР.

Відповідач у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував. Зазначив, що ОСОБА_1 був зупинений на автошляху Торецьк-Щербинівка, місце вчинення правопорушення за межами міста зазначається з позначенням +500м, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені чинним законодавством, надано для огляду здійснений відеозапис. Проте, водій заперечував факт порушення ПДР, надати водійське посвідчення та страховий поліс відмовився, викликав телефоном 102 слідчо-оперативну групу, оскаржуючи дії поліцейського. Відтак, частина запису не фіксувалась, оскільки не мала значення для справи. З приводу різниці в часі, зафіксованої на записі, зазначив, що камера працює в автоматичному режимі, втручатися в запис заборонено, відтак, час не збігається з реальними подіями. На місці з водієм перебували свідки, однак їх пояснення до вказаного матеріалу не долучались, оскільки один відмовився надавати пояснення, а свідок ОСОБА_2 дійсно підтверджував, що водій пересувався з пристебнутим ременем безпеки. Вважає, що ОСОБА_1 вводить суд в оману, викривляє обставини події. Зазначив, що відстань до транспортного засобу дозволяла поліцейському побачити, що водій порушує ПДР, що і стало підставою зупинки транспортного засобу. Водій відмовлявся пред`явити документи на вимогу поліцейського, його особа встановлена за пенсійним посвідченням.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він їхав на передньому сидінні в автомобілі разом з ОСОБА_1 , який є його сусідом, з м. Торецька до сел. Щербинівка, коли під час руху дорогою біля ялинок їх зупинили співробітники поліції. ОСОБА_1 на вимогу поліцейських зупинився. Ремінь безпеки ОСОБА_1 пристебнув ще в місті при початку руху. Водій був вдягнутий в куртку сіро-чорного кольору, як і ремінь. При спілкуванні ОСОБА_1 зі співробітниками поліції з автомобілю не виходив, знімав те, що відбувалося на телефон, однак пам`ятає, що ОСОБА_1 пред`являв інспектору документи через скло автомобіля, яке було відчинено, однак які конкретно зазначити не може.

Вислухав учасників судового провадження, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії БАА №621107 від 29.10.2019, винесеної інспектором сектору реагування патрульної поліції Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. водій ОСОБА_1 29.10.2019 року о 15.28 год. в м. Торецьку по а/д Торецьк-Щербинівка керував автомобілем марки ГАЗ 330202,державний номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,чим порушив п.2.3 в), п.2.4 ПДР та скоїв правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з постановою до позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.89 КАС України суд оцінює наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні.

Суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Диспозицією ч.5 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.3 в) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі (підпункт змінено 11.07.2018).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з вимогами п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також (доповнено 23.01.2019) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Крім того, абзацом 2 частини 2 статті 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що, зокрема, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП джерелами доказів зокрема є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тих, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тих, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи.

В дійсній справі, єдиний доказ, на який посилається відповідач, що представлений суду є відеозапис обставин події, здійснений на б/к №2. За доводами відповідача саме з цього запису вбачається законність підстав зупинки транспортного засобу, фіксація правопорушення, розгляд справи.

Разом з тим, зазначений доказ має відповідати критеріям належності та допустимості.

З огляду на викладене, суд зазначає наступне.

Відповідно пунктів 1 - 10 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено чітко визначений, вичерпний перелік випадків, які надають право поліцейському зупинити транспортний засіб.

Згідно ч.3 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 ст. 16 Закону України про «Дорожній Рух» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, відповідно водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Однак в даному випадку, відповідачем в суді не доведено обґрунтованість підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні.

Разом з цим, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджена наказом № 1026 від 18 грудня 2018 року, п.5 Розділу ІІ якого передбачає, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Аналогічні вимоги містить п.2 розділу ІІІ Інструкції.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції передбачено, що поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Зазначених положень інспектором не дотримано, він включив боді-камеру та виключив її тоді, як сам вважав необхідним, що відповідно потягло відсутність фіксації заперечень позивача та проведення інших дій.

Крім того, суд пересвідчився, що час зафіксованих подій на представленому записі дійсно не відповідає часу правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Позивач, відразу на місці заперечував свою винуватість у вчиненні правопорушення, разом з тим, інспектором не вжито заходів до опитування свідків події, що відповідно потягло ненадання оцінки їх поясненням.

В судовому засіданні свідок, який приведений до присяги, підтвердив позицію позивача, обставин його особистої зацікавленості суду не представлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкція з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі.

Пунктом 9 розділу 3 зазначеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у справі, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з досліджених судом матеріалів вбачається, що 29.10.2019 року інспектором сектору реагування патрульної поліції Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. винесено постанову серії БАА №621107 від 29.10.2019 відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погодившись з інкримінованим правопорушенням ОСОБА_1 заперечує свою вину та звернувся до суду.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі підлягають задоволенню.

Суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

На підставі викладено, керуючись статтями 1,6,77, 241-246, 286, 295 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАА №621107 від 29.10.2019, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Михайленко Є.В. (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 2) про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень; справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного рішення суду згідно з ч.4 ст. 286 КАС України.

Суддя: