Справа № 420/229/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/229/19
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Запорожана Д.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку щодо анулювання дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Висновок Малиновського відділу поліції у м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06 липня 2018 року про анулювання ОСОБА_1 дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї, зокрема:

1) рушницю гладко ствольну "FABARM" № СР НОМЕР_1 , дозвіл № 44197, виданий Хмельницьким ВП Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області;

2) пристрій для відстрілу патронів, спорядженими гумовими метальними снарядами несмертельної дії "ФОРТ 12Р" № Г 3975, дозвіл № 13164, виданий Управлінням превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області;

3) карабін "WALTER" № WP 007686, дозвіл № 6542, виданий Управлінням превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області;

4) карабін "ANTONIO ZOLI" № C 031163, дозвіл № 6542, виданий Управлінням превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 10.08.2018 року ОСОБА_1 отримав висновок Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області від 06.07.2018 року про анулювання ОСОБА_1 дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї. Висновок обґрунтований вимогами Глави 4 та п.5.1 розділу 1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622. Позивач зазначає, що з огляду на зміст висновку, дозволи на право зберігання та носіння зброї та пристрою для відстрілу патронів було анульовано на підставі Глави 4 та п. 5.1 розділу 1 Інструкції,у зв`язку із повідомленням 06.07.2017 року ОСОБА_1 про підозру за ст.358 КК України в рамках кримінального провадження № 0002763. Позивач вказує на те, що отримання особою дозволу на придбання, зберігання та носіння зброї, пристроїв, є набуттям нею спеціального права. Законодавство не містить визначення терміну спеціальне право, однак посилання законодавця на цей термін знайшло своє відображення в Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному процесуальному кодексі України. Законом встановлено (ст.30 КУпАП), що позбавлення особи спеціального права може бути здійснено виключно на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Таким чином, позбавлення спеціального права може бути застосовано судом як вид адміністративного стягнення за вчинення особою адміністративного правопорушення, якщо позбавлення спеціального права передбачено в статті Особливої частини цього Кодексу. Обмеження у користуванні спеціальним правом, зокрема правом на користування вогнепальною зброєю здійснюється державним виконавцем на певний період часу як тимчасовий захід на підставі спеціального закону, - Закону України "Про виконавче провадження". Пункт 2 частини 2 статті 131 КПК України визначає, що тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом є заходом забезпечення кримінального провадження, а ст.148 КПК України встановлено загальні положення тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом, зокрема правом на володіння та носіння зброї. Позивач зазначає, що положення глави 4 та п.5.1 розділу 1 Інструкції в частині позбавлення особи в користуванні спеціальним правом,у зв`язку із повідомленням особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, суперечить положенням ч.6 ст.7, п.3 ч.2 ст.131, ч.2 ст.148 КПК України, яким врегульовано питання тимчасового обмеження підозрюваної особи у праві носіння та зберігання вогнепальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів.

Ухвалою суду від 31.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.02.2019 року.

13.05.2019 року від Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на позов, згідно з яким Малиновський ВП діяв чітко в межах своїх повноважень та жодним чином не порушував діючого законодавства.

06.06.2019 року у підготовчому засіданні суд залучив до участі у справі ГУ НП в Одеській області у якості співвідповідача та розпочав розгляд справи спочатку з призначенням підготовчого засідання на 27.06.2019 року.

25.07.2019 року від ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який, представник відповідача зазначає, що до управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області надійшла інформація з Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області відносно власника пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями (далі пристрій) та мисливських нарізних карабінів ОСОБА_1 . В ході розгляду даних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 є власником пристрою "ФОРТ 12Р" дозвіл № 13164, виданий ГУ НП в Одеській області 17.07.2017 року, а також, мисливських нарізних карабінів "WALTER" № WP 007686 та "ANTONIO ZOLI2 № C 031163, дозвіл № 6542, виданий ГУ МВС України в Одеській області 19.12.2014 року на підставі наданих документів згідно з вимогами Інструкції, затвердженої наказом МВС України в Одеській області від 21.08.1998 року № 622. Разом з цим встановлено, що прокурором Одеської області 22.08.2018 року в межах кримінального провадження № 00000497, на підставі наявності достатніх доказів, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.385, ч.4 ст.296, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 КК України. В подальшому на підставі вказаних матеріалів, висновком "про анулювання дозволів на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями та мисливських нарізних карабінів" від 06.08.2018 року на підставі вимог глави 4 та п.п. 5.1 глави 5 розділу 1 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, позивачу анульовано дозволи на право зберігання та носіння пристрою для відстрілу патронів та нарізних карабінів.

25.07.2019 року засобами електронного зв`язку від позивача надійшов лист щодо відзиву на адміністративний позов.

09.09.2019 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.09.2019 року.

У судове засідання позивач не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду. Суд зазначає, що позивач неодноразово надавав суду клопотання слухати справу за його відсутності у зв`язку із зайнятістю у якості представника в інших справах.

Представник відповідача, ГУ НП в Одеській області, заперечував щодо задоволення адміністративного позову з підстав, наведених у відзиві на адміністративний позов.

Відповідач, Малиновський ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку щодо анулювання дозволів на носіння та зберігання вогнепальної зброї.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.07.2018 року начальником Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області прийнято висновок про анулювання дозволів ОСОБА_1 на право носіння та зберігання мисливської та гладкоствольної зброї на підставі вимог глави 4 та п.п. 5.1 глави 5 розділу І Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622.

24.07.2018 року до ГУ НП в Одеській області від Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшли матеріали-клопотання анулювання дозволу на право носіння та зберігання зброї гр-ну. ОСОБА_1 , зареєстрованого як власник зброї за адресою: АДРЕСА_1 , додатком до яких є повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 22.07.2017 року в рамках кримінального провадження № 00000497 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 385, ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 КК України.

06.08.2018 року заступником начальника УПД ГУ НП в Одеській області І.В. Іщенко затверджено висновок про анулювання дозволів на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями та мисливських нарізних карабінів ОСОБА_1 .

З огляду на зміст вказаного висновку, на підставі інформації, яка надійшла від Малиновського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області відносно ОСОБА_1 та на підставі вимог глави 4 та п.п.5.1 глави 5 розділу І Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 року за № 637/3077, із внесеними змінами, анульовано громадянину ОСОБА_1 дозвіл № 13164 на право зберігання та носіння пристрою "Форт 12Р", калібр 9мм, № Г 3975, та дозвіл на право зберігання та носіння мисливських нарізних карабінів ANTONIO ZOLI, калібр 308 Win, № C НОМЕР_2 та "WALTER G-22", калібр 22 Lr, № WP НОМЕР_3 .

Так, у висновку вказано, що відповідач встановив, що прокурором Одеської області старшим радником юстиції Жученко Олегом Дем`яновичем 22.08.2018 року в межах кримінального провадження №, на підставі наявності достатніх доказів, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.385, ч.4 ст. 296, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 КК України.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Згідно до вимог ч.ч. 1,2 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Приписами ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Приписами п.21 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 21) здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Згідно до вимог п.п. 1, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (далі - Інструкція №622).

Згідно з наказом МВС України № 1644 від 29.12.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1665/28110, відповідно до Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877 "Про затвердження Положення про Національну поліцію" наказано ужити організаційних заходів з реалізації Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" в частині покладення на органи Національної поліції повноважень з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування.

Крім того, п.2 зазначеного наказу передбачено до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України при виконанні Національною поліцією України повноважень, передбачених пунктом 1 цього наказу, застосовувати норми, визначені наказом Міністерства внутрішніх справ від 18 жовтня 1993 року № 642 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1993 р. № 706 "Про затвердження Положення про порядок продажу, придбання, реєстрації, обліку і застосування спеціальних засобів самооборони, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 жовтня 1993 року за № 163, наказом Міністерства внутрішніх справ від 21 серпня 1998 року № 622 "Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1993 року за № 637/3077, та наказом Міністерства внутрішніх справ від 13 червня 2000 року № 379/ДСК, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2000 року за № 696/4917.

Пунктом 3 Наказу зазначено Національній поліції України організувати діяльність з реалізації повноважень, указаних у пункті 1 цього наказу, через: 1) Департамент превентивної діяльності Національної поліції України; 2) уповноважений підрозділ (управління, відділ, сектор) з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України; 3) відповідні підрозділи територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві, районах, містах, районах у містах.

З огляду на наведені положення законодавства, повноваження з видачі та анулювання дозволів на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї є прямими повноваженнями органів Національної поліції, які до врегулювання на законодавчому рівні повноважень застосовують норми Інструкції № 622.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо невідповідності вимог Інструкції № 622 вимогам КПК України, які регулюють порядок тимчасового обмеження особи у користуванні спеціальним правом є помилковими, оскільки тимчасове обмеження особи у користуванні спеціальним правом за нормами КПК України, зокрема ст.ст.131, 148, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується в рамках конкретного кримінального провадження, тоді як норми Інструкції № 622 регулюють порядок набуття та анулювання спеціального права на носіння та зберігання зброї. КПК України та Інструкція № 622 спрямовані на врегулювання різних правовідносин, а отже, не можуть суперечити один одній.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач набув право на носіння та зберігання зброї шляхом отримання дозволу у відповідності до вимог Інструкції № 622, а отже, і анулювання такого дозволу на підставі положень Інструкції № 622 є повністю правомірним.

Згідно з главою 4 розділу І Інструкції № 622, згідно із законодавством України органам поліції надано право: анулювати дозволи на придбання, зберігання та носіння зброї, основних частин зброї та пристроїв, видані громадянам, у випадках, передбачених пунктом 5.1 глави 5 цього розділу. Після анулювання дозволу на зберігання і носіння зброї та пристрою власник зобов`язаний здати зброю (за наявності основні частини зброї) чи пристрій, патрони і бойові припаси до них до органу поліції та прийняти рішення щодо подальшого її переоформлення чи реалізації (пункт 12.21 глави 12 розділу II цієї Інструкції). У разі незгоди власника з рішенням органу поліції про анулювання зазначеного дозволу матеріали передаються до суду для вирішення питання щодо примусового вилучення зброї, основних частин зброї, пристроїв, патронів і бойових припасів до них. При цьому відповідна інформація вноситься програмно-технічними засобами інформаційного порталу Національної поліції до баз даних єдиної інформаційної системи МВС (далі - БД);

Приписами п. 5.1 глави 5 розділу І Інструкції № 622, органи поліції не мають права давати згоду керівникам підприємств, установ, організацій та суб`єктам господарювання на укладення трудових договорів на виконання таких робіт, а також видавати дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проводити їх перереєстрацію в разі: надходження від уповноваженого органу до УП ЦОУП, УП ГУНП інформації про повідомлення такій особі про підозру або інформації про складення щодо такої особи повідомлення про підозру, що не вручене через невстановлення її місцезнаходження.

Тобто, п.4 вказаної Інструкції №622 кореспондується з п.5.1 цієї Інструкції, а саме перелік підстав для невидачі дозволу на придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, пневматичної чи холодної зброї, пристроїв та патронів до них громадянам, а також проведення їх перереєстрації, зазначені в п. 5.1 Інструкції №622, також є переліком підстав для анулювання вказаних дозволів.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що дозволи на носіння та зберігання зброї анульовано на підставі повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 22.07.2017 року в рамках кримінального провадження № 00000497 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.385, ч.4 ст.296, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Запорожан Д.В.