Справа № 500/601/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11295/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

за участю представника позивача Тришак О.Г.,

за участю представника відповідача Джоголюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року, прийняте суддею Мандзій О.П. о 13 годині 28 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 24.07.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,-

встановив:

ОСОБА_1 ( надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС (надалі - відповідач) про визнання незаконними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів прийняте Тернопільською митницею ДФС Державної митної служби України №UA403000/2018/000238/2 від 26.12.2018 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403030/2018/002443.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволений.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачем надано всі наявні документи, а на запит додаткових не надано через відсутність укладеного зовнішньоекономічного контракту (договору). Перелік документів, визначених в п.7.8. ч.2 ст.53 Митного кодексу України не стосується спірних правовідносин. Відповідачем не враховано, що сплата за транспортний засіб здійснена готівкою. Крім того, вартість підтверджено також довідкою автопарку «Heiligefeld» від 04.03.209 року та зазначено, що в разі виникнення питань, наведено електронну пошту та телефони. Проте, відповідач не вжив заходів уточнення дійсної вартості транспортного засобу.

Документи, на підтвердження митної вартості встановленої відповідачем не надано. Суд критично ставиться відносно взятої відповідачем інформації з витягу інтернет - каталогу Schwacke, оскільки не враховано пробіг автомобіля. Також взято ціну продажу транспортного засобу у розмірі 18550 євро, яка зазвичай є вищою і не відповідає реальним цінам, коли у розділі «торгова пропозиція», за якою фактично здійснюється продаж транспортного засобу, зазначено 15350 євро.

Разом з тим, позивачем придбано транспортний засіб без врахування місцевого ПДВ, а відповідачем застосовано ціну транспортного засобу, яка включає такий податок.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Тернопільська митниця ДФС подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначено, що декларація митної вартості не подавалась до митного оформлення, також не подавалась довідка автопарку, що суд враховує як надані.

Подібне не надавалось і на вимогу митниці впродовж 80 днів.

Щодо невжиття заходів для встановлення митної вартості транспортного засобу, то обов`язок щодо підтвердження заявленої митної вартості покладається на декларанта.

Позивачем не підтверджена митна вартість товару, оскільки надано лише рахунок - фактуру (інвойс), що є недостатньо.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.11.2018 року придбано у нерезидента - автопарк «Heiligefeld» автомобіль марки BMW, модель 320d Toyringx Drive, 2015 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , за ціною 11100 євро, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) №18-206 від 28.11.2018 року (а.с.8), а також довідкою від 04.03.2019 року (а.с.39-40).

Агентом з митного оформлення 22.12.2018 року було подано до митного оформлення митну декларацію №UA403030/2018/015250 (а.с.26). У вказаній митній декларації заявлено до митного оформлення товар - легковий автомобіль, марки марки BMW, модель 320d Toyringx Drive, 2015 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , за резервним методом в розмірі 455605 грн, що є більшим ціни товару вказаній у рахунку-фактурі (інвойсу) №18-206 від 28.11.2018 року - 11100 євро (а.с.8).

Одночасно із митною декларацією надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару, зокрема: рахунок-фактура (інвойс) №18-206 від 28.11.2018 року (а.с.8), декларація про походження товару №ЕК967132 від 30.03.2015 року, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/69264 від 03.12.2018 року (а.с.41), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.03.2015 року, договір про надання послуг митного брокера №124 від 03.12.2018 року, митна декларація країни відправлення №18DE26E0 від 29.11.2018 року (а.с.34).

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» було згенеровано форми митного контролю: «103-1 Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених ЄАІС Держмитслужби»; «105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; «106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів». Також, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» проінформовано: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації/, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: WBA3K51090K538281, валюта -EUR, вартість - 15200» (а.с.27).

Посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено до спеціалізованого підрозділу - відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання запит №343 від 22.12.2018 року щодо правильності визначення митної вартості товарів (а.с.28).

Також, Тернопільською митницею ДФС 22.12.2018 року розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до ч.2 ст.53 МК України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч.3 ст.53 МК України надати (за наявності): копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прас-лист виробника товару (а.с.29).

Листом від 22.12.2018 року агентом з митного оформлення надана відповідь про неможливість представити інші документи (а.с.30).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA403030/2018/015250 від 22.12.2018 року та доданих до неї документів прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000238/2 від 26.12.2018 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом визначення митної вартості товарів згідно ст.64 МК України у розмірі 18550 євро (а.с.11).

Зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч.2 ст.53 МК України та додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 Митного кодексу України.

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу згідно Schwackenet.de на рівні 18550 євро (а.с.79-84).

Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості №UA403000/2018/000238/2 від 26.12.2018 року відповідачем відмовлено у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA403030/2018/002443 (а.с.12).

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Щодо процедури консультацій між митним органом та декларантом, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Тобто Митний кодекс України встановлює обов`язковою письмову форму вимоги про надання додаткових документів.

При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість

Зі змісту положень розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2019 року (справа № 140/231/19).

Отже, відповідачем не доведено наявності у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару, а саме заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про його митну вартість та відсутність у документах, поданих до митного оформлення, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, або підлягає сплаті за товари.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оплата за товар підтверджена рахунком-фактурою №18-206 від 28.11.2018 року.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 дійшов до висновку, що рахунок - фактура є фактично розрахунково - платіжним документом, передбачає встановлення певних сум до оплати покупцеві за товар, що поставляється.

З приводу покликання апелянта на те, що позивачем не було надано платіжного документа, що підтверджує сплачену суму за даний транспортний засіб, апеляційний суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року у справі №1140/3242/18 відхилив доводи митного органу про відсутність документів, що підтверджують оплату товару, як підставу виникнення сумнівів щодо митної вартості товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Крім того, про вартість придбаного автомобіля марки BMW, модель 320d Toyringx Drive, 2015 року виготовлення, номер кузова НОМЕР_1 , свідчить і довідка автопарку «Heiligefeld» від 04.03.2019 року, якою підтверджено купівлю позивачем вказаного автомобіля за ціною 11100 євро та пробіг авто 20100 км. Також зазначено про можливість звернутись електронною поштою або телефонному режимі при виникненні питань.

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були.

З приводу застосування митним органом інтернет-каталогу «Schwackenet» №039294/28404790 від 22.12.2018 року та визначення митної вартості товару в розмірі 18550 євро, апеляційний суд зазначає наступне.

Інформація із програмного продукту Schwacke net є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідач залишив поза увагою такі цінові характеристики товару, як значний фактичний пробіг, вказавши у розрахунку вартості нормативний - 128333 км, тоді як пробіг автомобіля зафіксований на показнику одометра відповідно до акту про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/69264 від 03.12.2018 року - 202486 км та 201000 км, вказаний у рахунку-фактурі (інвойсі) №18-206 від 28.11.2018 та довідці від 04.03.2019 року.

Так, при застосуванні фактичного пробігу транспортного засобу 201000 км, що зазначений у вказаних поданих декларантом до митного оформлення документах, відповідно до витягу з інтернет-каталогу «Schwacke net» №054506/28358703 від 19.12.2018 року, який поданий позивачем, митну вартість транспортного засобу розраховано у розмірі 14600 євро з (а.с.60-65). Вказана сума фактично збігається з митною вартістю, вказаною у митній декларації №UA403030/2018/015250 від 22.12.2018 року на суму 455605 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2018/000238/2 від 26.12.2018 року та прийнята за наслідками цього рішення картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA403030/2018/002443, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 500/601/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення складено 17.12.2019 року.