Справа № 500/2468/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11975/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 , представники - ОСОБА_3., ОСОБА_4

представник відповідача: Семчишин В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільської обласної ради на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року про забезпечення позову у справі № 500/2468/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Осташ А.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення -м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 04.11.2019,-

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської обласної ради (далі - відповідач) про визнання незаконним рішення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року (протокол №2 та №3) та скасувати його.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням конкурсної комісії від 24 липня 2019 року переможцем конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради переможцем конкурсу визначено ОСОБА_2 . Вважає, що рішення конкурсної комісії є незаконним, оскільки воно прийнято з грубим порушенням норм діючих нормативно-правових актів. Позивач, зокрема, зазначає, що відповідно до пункту 22 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного комунального закладу охорони здоров`я затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1094 від 27 грудня 2017 року, рішення конкурсної комісії приймається шляхом відкритого поіменного голосування, всупереч наведеній нормі, рішення приймалось шляхом таємного голосування бюлетенями, чим порушено принцип прозорості, справедливого процесу відбору, а отже і принцип законності. Тому вважає, що таке рішення відповідача підлягає скасуванню.

01.11.2019 ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони голові Тернопільської обласної ради Овчаруку Віктору Вікторовичу укладати контракт з будь-якою особою щодо посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради до вирішення спору, що розглядається в суді.

Ухвалою суду від 04.11.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, заборонено Голові Тернопільської обласної ради (чи особі, яка відповідно до вимог закону, буде виконувати обов`язки голови Тернопільської обласної ради) виносити розпорядження про призначення на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради переможця конкурсу на зайняття цієї посади, який відбувся 24.07.2019 та укладати контракт з цією особою до вирішення спору, що розглядається в суді.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт - Тернопільська обласна рада подала апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що під час розгляду заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову у суду першої інстанції були відсутні правові підстави вважати, що невжиття заявлених ОСОБА_1 заходів забезпечення адміністративного позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Також зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд мав брати до уваги, але не взяв інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а саме права та інтереси чинного переможця конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ОСОБА_2.

З урахуванням зазначеного вважає, що задоволення заяви ОСОБА_1 у визначений у ній спосіб не сприятиме ефективному захисту або поновленню його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, з огляду на наведені доводи, проте призведе до порушення прав та законних інтересів інших заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_2 , як переможця конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради.

Водночас, звертає увагу суду на те, що відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання про призначення на посаду керівника об`єкту спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, тобто колегіальним органом, а не одноособово головою обласної ради. Повноваження ж Голови обласної ради визначенні статтею 55 вказаного Закону. Відтак вважає, що позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту, а судом першої інстанції не перевірено його доводів і як наслідок не враховано ту обставину, що відсутній зв`язок між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем ОСОБА_1 у даному випадку існування реальної загрози завдання шкоди його правам, свободам та інтересам внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у справі не повинен братися до уваги, оскільки у разі задоволення його позовних вимог на виконання рішення суду застосуванню підлягають норми законодавства, які регламентують процедуру припинення повноважень посадових осіб та оголошення повторного конкурсу на зайняття вакантної посади.

Відтак, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 КАС України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справ, що позивач оскаржує рішення конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року (протокол №2 та №3). За результатами проведеного конкурсного відбору переможцем на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» визнано ОСОБА_2 .

Зокрема, комісією вирішено забезпечити реалізацію подання Голові Тернопільської обласної ради щодо призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року (протокол №2 та №3).

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що оскільки правомірність рішення конкурсної комісії від 24 липня 2019 року підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відтак суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, на переконання колегії суддів, при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Цей висновок відповідає Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, згідно якої рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач просив заборонити Голові Тернопільської обласної ради Овчаруку Віктору Вікторовичу укладати контракт з будь-якою особою щодо посади генерального директора (головного лікаря) комунального некомерційного підприємства «Тернопільський обласний центр служби крові».

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із заяви, публічно-правовий спір між сторонами пов`язується, на думку заявника, з обставинами прийняття спірного рішення з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим наявні підстави для його скасування.

Суд враховує, що викладені в заяві обставини в розрізі правової оцінки питань протиправності оскаржуваного рішення підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті.

Окремо варто наголосити, що на момент розгляду заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не було виявлено очевидності ознак протиправності оспорюваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської обласної ради задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року про забезпечення позову у справі № 500/2468/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 500/2468/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 16.09.2019.