Справа № 520/2958/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 р. м. Харків Справа № 520/2958/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О. (повний текст складено 12.06.19) по справі № 520/2958/19

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути суму податкового боргу у розмірі 151543,94 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 задоволено позов Головного управління ДФС у Харківській області.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення про стягнення неузгоджених грошових зобов`язань. Також вказує на те, що податкова вимога була складена податковим органом за неузгодженими зобов`язаннями.

Позивачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обгрунтування відзиву зазначає, що на час звернення із даним позовом податковий борг був узгодженим, оскільки рішенням по справі №820/4106/17 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 №. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 22.08.2018 по справі 820/1878/16, у разі коли предметом позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у такій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом такого позову, оскільки податкове повідомлення рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду такої справи здійснювати їх правовий аналіз.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 про призначення справи до розгляду, справа була розглянута колегією суддів в порядку письмового провадження. З врахуванням вимог ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата складання його повного тексту. Повний текст постанови суд апеляційної інстанції складає з дотриманням строків, визначених ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесена до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 .

Як платник податків ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Фізична особа ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом в сумі 151543,94 грн. з податку на доходи з фізичних осіб, у тому числі:

- 121099,15 грн. - основного платежу, що виник на підставі несплати грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 18.11.2016 № та від 14.03.2017 №;

- 30444,79 грн. - штрафні санкції, що виникли на підставі несплати нарахованих штрафів за податковими повідомленнями-рішеннями від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 №.

17.07.2017 контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 6094-17, яка була вручена платнику згідно повідомлення про вручення поштового відправлення.

З дати направлення податкової вимоги податковий борг платника існував, не припинявся та не був самостійно погашений відповідачем.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату винесення рішення податковий борг був узгодженим та не погашеним відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України, ПКУ, Кодекс) передбачено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п.п.19-1.1.1, 19-1.1.2, 19-1.1.10, 19-1.1.22, 19-1.1.34 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положеннями п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 Кодексу передбачено, що контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 14.1.39, 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, податковий борг ОСОБА_1 в сумі 151543,94 грн. з податку на доходи з фізичних осіб виник на підставі податкових повідомлень-рішень:

- від 18.11.2016 №,

- від 14.03.2017 №,

- від 14.03.2017 №.

Згідно із п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані податкові повідомлення-рішення узгоджувалися платником в адміністративному та судовому порядку.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі №820/4106/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центральної ОДП1 м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 № було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову ХОАС від 13.12.2017 по справі №820/4106/17 була повернута скаржнику без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції) у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно зі ст.325 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення суду першої інстанції) постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Таким чином, як на час звернення ГУ ДФС у Харківській області до суду із даним позовом (26.03.2019), так і на час прийняття Харківським окружним адміністративним судом оскаржуваного рішення від 12.06.2019, суми грошових зобов`язань платника податків, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 № та від 14.03.2017 № були узгодженими.

Разом з тим, колегія суддів відмічає, що вже після прийняття судом першої інстанції зазначеного рішення, ухвалою Верховного Суду від 27.06.2019 було поновлено ОСОБА_1 строк на подання касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018 по справі №820/4106/17 та відкрито касаційне провадження.

Постановою Верховного Суду від 26.07.2019 по справі №820/4106/17 ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2018 року скасовано і направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вказану обставину, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2019 провадження у справі №520/2958/19 було зупинене до набрання законної сили рішенням у справі №820/4106/17.

Згідно інформації, наявної у програмі "Діловодство спеціалізованого суду", постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 по справі №820/4106/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 по справі № 820/4106/17 залишено без змін.

Таким чином, станом на даний час набрало законної сили судове рішення по справі №820/4106/17, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 №.

Отже, грошові зобов`язання, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішення є узгодженими.

Щодо посилання апелянта на іншу справу №520/4686/19 про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 №, в якій предмет позову аналогічний предмету позову справи №820/4106/17, але підстави позову інші, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі №520/4686/19, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019, позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень повернуто позивачеві у зв`язку із неусуненням недоліків поданої позовної заяви.

Враховуючи положення ст.ст.255 та 325 КАС України, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі №520/4686/19 на даний час набрала законної сили, що також свідчить про узгодженість грошових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 № та від 14.03.2017 №.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 по справі №820/1878/16, від 28 .03.2019 по справі №809/1299/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що підстави для відступлення від правових позицій Верховного Суду судом не встановлені, а сторонами не повідомлені.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для складення податкової вимоги, оскільки грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 № та від 14.03.2017 №, не були узгодженими, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.07.2017 контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 6094-17.

Згідно із п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України (в редакції, чинній на час винесення податкової вимоги) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно із п.59.3 ст.59 ПК України (в редакції, чинній на час винесення податкової вимоги) Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України (в редакції, чинній на час винесення податкової вимоги) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як свідчать матеріали справи, у 2017 році ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 №, від 14.03.2017 №.

Відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, провадження в адміністративній справі №820/4106/17 за даним адміністративним позовом було відкрите ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2017.

Отже, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з метою оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень вже після складення податковим органом податкової вимоги № 6094-17 від 17.07.2017.

Положеннями ст.60 ПК України (в редакції, чинній на час винесення податкової вимоги та відкриття провадження у справі №820/4106/17) визначено підстави відкликання податкової вимоги та час, з якого податкова вимога вважається відкликано.

Так, відповідно до п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Аналіз змісту вказаної правової норми свідчить, що така обставина, як оскарження податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошові зобов`язання та на підставі яких вже складено податкову вимогу, не є підставою для автоматичного скасування такої податкової вимоги. Така податкова вимога буде вважатися відкликаною у випадку, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, буде скасовано повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

При цьому колегія суддів враховує, що стягнення податкового боргу за податковою вимогою, сума податкового боргу в якій визначена на підставі оскаржуваних в подальшому податкових повідомлень-рішень, може бути стягнена лише після остаточного узгодження сум грошових зобов`язань.

Таким чином, податкова вимога № 6094-17 від 17.07.2017, складена та направлена відповідачу до початку судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 18.11.2016 №, від 14.03.2017 № та від 14.03.2017 №, за результатами якого відмовлено у задоволенні позову про їх скасування, є чинною.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст.316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 по справі № 520/2958/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 17.12.2019.