Справа № 308/12136/19
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Іванова А.П.,
за участю секретаря судових засідань - Бота О.І.,
представника позивача - Жила Л.А.,
відповідача - ОСОБА_1 (MAHBOBULLAH NEZAMI),
перекладача - Саіді А.А.,
адвоката - Моняк Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду в м. Ужгород, матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), встановлений вік 20 років про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,
встановив:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до відповідача громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Позов мотивує тим, що 16 жовтня 2019 року о 13 год. 40 хв. відповідач - громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно представницької зустрічі був переданий на територію України з Словацької Республіки, який 15 жовтня 2019 року незаконно перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку , поза пунктами пропуску пропуску в районі 237 п/зн 400 м. від словацько українського кордону, у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки.
Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні, зі слів відповідача він стверджував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте у Чопському прикордонному загоні наявні відомості про звернення іноземця до ГУ ДМСУ у Львівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та документований довідкою про звернення за захистом. Разом з тим, отримано відомості про переведення його особових справ до ГУ ДМС у Харківській області у зв`язку із зміною місця перебування, а саме, переїзд у Харківську область. З отриманої інформації з ГУ ДМС у Харківській області відповідач перебуває в процедурі прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Зазначає, що своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 204-1 КУпАП, та відповідно до ст.. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Таким чином відповідач реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, все ж таки для досягнення своєї мети знову може порушувати законодавство України зловживаючи перебуванням в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
А тому просить суд, затримати громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилалася на обставини зазначені в позовній заяві.
Відповідач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що після прибуття на територію України подав заяву про визнання його біженцем. Зазначив, що являється неповнолітнім. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із частиною 1стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що відповідач 16 жовтня 2019 року о 13 год. 40 хв. в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, під час проведення прикордонно представницької зустрічі був переданий на територію України з Словацької Республіки, який 15 жовтня 2019 року незаконно перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку , поза пунктами пропуску пропуску в районі 237 п/зн 400 м. від словацько українського кордону, у складі групи осіб та був затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки.
Також встановлено, що відповідач є особою, яка звернулася з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні № 03-04 від 20.09.2019 року. З якої вбачається, що 20.09.2019 року громадянином Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подано заяву до ГУ ДМС у Львівській області про переведення його особових справ до ГУ ДМС у Харківській області у зв`язку із зміною місця перебування, а саме, переїзд в Харківську область.
У Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9); відповідно до Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на таких підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9); згідно з положеннями пункту 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках як: законне ув`язнення особи після її засудження компетентним судом (підпункт а); законний арешт або затримання особи за невиконання законної вимоги суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, передбаченого законом (підпункт b); законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (підпункт c); затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою припровадження його до встановленого законом компетентного органу (підпункт d); законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічно хворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг (підпункт e); законний арешт або затримання особи, здійснені з метою запобігання її незаконному в`їзду в країну, чи особи, щодо якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції (підпункт f).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а самегарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (пункт 63 зазначеного рішення).
Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
У відповідності до вимог ч. 1ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів.
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
При цьому, відповідно до ч. 2 цієї статті, заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.
Вказане свідчить про те, що затримання іноземця за правилами ч. 2ст. 289 КАС України можливе у випадку, якщо ним до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви, після чого існує ризик його втечі, або відсутні документи що дають право на виїзд з території України чи існують обґрунтовані підозри вважати, що такий іноземець ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Однак, всупереч зазначеній нормі, позивач до позовної заяви не надав жодного доказу про те, що існує ризик втечі відповідача та обґрунтовані підозри вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення.
При цьому суд враховує ту обставину, що відповідач є неповнолітнім, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою Серії 2182782, перекладеною з мови пушту та фарсі дарі та згідно вимог ч.8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» до досягнення 18 річного віку не може бути примусово повернутий у країну походження або третю країну, незалежно від поширення на нього дії Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».
З огляду на це, суд констатує відсутність законних підстав для позбавлення свободи відповідача і тому, в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2,6,77,246,250,288, 289,293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені п. 3 ст. 288 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач - військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - громадянин Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення виготовлено 28 жовтня 2019 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду А.П. Іванов