Справа № 320/987/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/987/19 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.,

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.,

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Єрміліна С. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 10 вересня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 17 квітня 2018 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Апелянт заперечує відмову у проведенні індексації грошового забезпечення забороною виплачувати таку індексацію за розпорядженням Департаменту фінансів МО та віднесенням відповідача до родпорядників бюджетними коштами третього рівня.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, що з`явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.03.2018 р. № 137 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас з посади заступника командира частини начальника навчального відділу за пунктом «б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.04.2018 р. № 85, позивача, з 18.04.2018 р., виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахуванням на військовий облік до Васильківського ОМВК Київської області.

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 17 квітня 2018 року.

Розглянувши звернення позивача, військова частина НОМЕР_1 , листом від 22.02.2019 р. № 1/1/72/246, повідомила, що виділений у 2016-2018 роках фінансовий ресурс не дозволяє здійснювати нарахування та виплату індексації військовослужбовцям, таким чином підстав для виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 17.04.2018 р. у військової частини НОМЕР_1 немає.

Надаючи правову оціцнку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Індексація грошового забезпечення є державною гарантією щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін і є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Невиплата індексації грошового забезпечення втрати частини доходів є обмеженням Конституційних прав та є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру.

Частини 2, 3 ст. 9 Закону № 2011 визначають, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ (далі Закон № 1282) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Вищевказаним законом визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМ України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок № 1078) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Колегія суддів зазначає, що вказаною нормою не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин непроведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 р. (справа № 825/874/17).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необґрунтованість бездіяльності відповідача щодо непроведення індексації доходу позивача.

В свою чергу, колегією суддів під час дослідження матеріалів справи було встановлено, що в них міститься лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/485 від 26.03.2018 р., з якого вбачається твердження, що в березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів).

Натомість, позивач заявляє позовні вимоги в тому числі за березень та 17 днів квітня 2018 року.

Як вбачається з витребуваних судом розрахунково-платіжних відомостей, посадовий оклад позивача у січні 2018 року становив 1513, 00 грн (а. с. 89).

Розрахунково-платіжна відомість за лютий 2018 року не надана.

Натомість, згідно розрахунково-платіжної відомості за березень 2018 року посадовий оклад позивача склав 8030, 00 грн, що є значно вище розміру посадового окладу за січень 2018 р. (а. с. 88).

У відповідності до п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У відповідності до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

З огляду на те, що відповідачем не надано докази, що засвідчують отримання позивачем грошових доходів у лютому 2018 року, колегія суддів з урахуванням листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/485 від 26.03.2018 р., приходить до висновку про наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення за цей місяць.

Натомість, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів констатує, що посадовий оклад позивача з 01.03.2018 р. зазнав суттєвого збільшення, що в розумінні п. 5 Порядку № 1078 виключає можливість нарахування індексації за вказаний місяць.

В той же час, у квітні 2018 року індекс інфляції склав 100, 8 %.

Проте у відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону № 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у позивача у квітні 2018 року право на індексацію грошового забезпечення не виникло.

Відтак доводи апеляційної скарги в частині відсутності у позивача права на проведення індексації з 01.03.2018 р. по 17.04.2018 р. спростовують висновки суду першої інстанції та в цій частині приймаються в якості належних, а в іншій частині апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в частині задоволення позовних вимог за період з 01 березня 2018 року по 17 квітня 2018 року скасувати.

В цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 12.12.2019 р.)