Справа № 240/5126/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу)

16 грудня 2019 року м. Житомир справа № 240/5126/18

категорія 6820

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача Ганько С.М.,

представника відповідача Горкуши М.А.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання затвердити проект землеустрою,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання затвердити проект землеустрою.

29 листопада 2019 року позивачем подано клопотання про накладення штрафу за не виконання судового рішення по справі.

Ухвалою суду від 10.12.2019 призначено розгляд клопотання в судовому засіданні 16.12.2019 о 10:00 год.

В судовому засіданні позивач та його представник клопотання про накладення штрафу підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на відсутність фактичного виконання рішення суду.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про накладення штрафу заперечив. Просив відмовити у його задоволенні, з підстав, наведених у запереченнях на клопотання від 29.11.2019 та зазначив, що рішення суду виконане в повному обсязі, так, як проект землеутрою затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ (а.с.61-64 т.2).

Вислухавши думку позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 статті 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20.09.2018 №Д-9455/0-5223/0/22-18 у затвердженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду та зобов`язано відповідача затвердити проект землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 площею 56,1807 га, для ведення фермерського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Рішення набрало законної сили 27.03.2019.

Ухвалою суду від 12.07.2019 Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області встановлено строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 240/5126/18 протягом тридцяти днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили.

Дана ухвала набрала законної сили 28 жовтня 2019 року.

На виконання ухвали суду 30 липня 2019 року на адресу суду надійшов звіт про виконання судового рішення від 04.12.2018 по даній справі та наказ від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 площею 56,1807 га, для ведення фермерського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а.с.51-52 т.2).

Однак пунктом другим зазначеного наказу вказано органам державної реєстрації речових прав взяти до відома, що дана земельна ділянка не підлягає передачі в користування, у зв`язку з незалежністю права власності на земельну ділянку іншим особам.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як видно з матеріалів справи, надані відповідачем звіт про виконання судового рішення від 04.12.2018 та докази, зокрема, наказ від 04.07.2019 № 6-1962/14-19-СГ та копія титульної сторінки проекту землеустрою не свідчать про фактичне та повне виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018, яке набрало законної сили.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів").

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 по справі №240/5126/18 є обов`язковим до виконання на всій території України, проте не виконується відповідачем з 27.03.2019.

Разом з цим, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду. Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абз.10 п.9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 п.п. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

В абз.3 п.п.6.3 п.6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 зроблено висновок, що положення ст.267 КАС України визначають порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, тобто спрямовані на забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду". З огляду на це посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України", №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України", №1811/06, від 19.02.2009).

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області продовжує ухилятись від фактичного, повного й вчасного виконання рішення суду, а тому наявні підстави для застосування до керівника відповідача по справі №240/5126/18 штрафу у вигляді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 372 КАС України визначено, що половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність фактичного, повного й вчасного виконання такого рішення.

А тому з метою ефективного поновлення прав позивача та реального виконання рішення суду, клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити в частині накладення на керівника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області штрафу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . номер НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка,45, м.Житомир, 10002, ) штраф у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 38420,00 грн.

Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

В решті вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів п.п.15.5 п.15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва