Справа № 440/2586/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 440/2586/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Дмитренко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 17.10.19 року по справі № 440/2586/19

за позовом Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України треті особи Нотаріальна палата України , Державне підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, 3-ті особи: Нотаріальна палата України, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року адміністративний позов Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що згідно з довідкою за результатами проведення камеральної перевірки від 20.05.2019 виявлено порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно. У зв`язку з виявленими порушеннями за результатами проведеної перевірки комісією запропоновано заблокувати доступ приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 3 місяці, що реалізовано у наказі Міністерства юстиції України від 31.05.2019 № 1661/5. Вважає зазначений наказ таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Позивач та Нотаріальна палата України подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання позивач та треті особи не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Міністерства юстиції України від 26.04.2019 № 1452/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1" відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990, та на підставі акта за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 18.04.2019 наказано: провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з дати реєстрації цього наказу /а.с. 90/.

20.05.2019 Комісією складено довідку за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 /а.с. 83-89/.

За результатами перевірки Комісією запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Наказом Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці. Виконання пункту 1 наказу покладено на Державне підприємство "Національні інформаційні системи" /а.с. 82/.

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо тимчасового блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці, позивач оскаржила його до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийняття рішення, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (надалі - Закон № 1952-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав визначаються статтею 7 Закону № 1952-IV.

Так, відповідно до положень статті 7 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 1 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі - Порядок № 990), моніторинг реєстраційних дій - комплекс організаційних та технічних (з використанням програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстри) заходів, які забезпечують систематичну, вибіркову перевірку дотримання державними реєстраторами прав на нерухоме майно, державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - державні реєстратори), уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації законодавства під час проведення реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим Порядком.

Відповідно до п.п. 4-5 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мін`юстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.

За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 990 камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту.

Копія наказу Мін`юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб`єкту державної реєстрації.

Пунктом 10 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

Згідно з пунктами 8-10 Порядку № 990 під час проведення камеральної перевірки комісія має право: 1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів; 2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах; 3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень. Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії. У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки. За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2019 №379/7 "Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" затверджено перелік державних реєстраторів та суб`єктів державного реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій. До зазначеного переліку включено, у тому числі приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 На підставі вищевказаного наказу проведено моніторинг реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1

За результатами моніторингу встановлено порушення приписів законодавства, що регулює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень про що складено відповідний акт.

Згідно з пунктом 5 Порядку №990, за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що надсилання зазначеного акту моніторингу державному реєстратору законодавством не передбачено.

На підставі акту за результатами проведення моніторингу, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 26.04.2019 №1452/7, призначено проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1, утворено відповідну комісію.

За результатами камеральної перевірки приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 складено довідку від 20.05.2019, якою встановлено порушення нотаріусом вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та направлено позивачу за вих. №4720/19.3.2/34-19 від 03.06.2019.

Крім цього, відповідно до п. 10 Порядку №990, за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Так, Міністерство юстиції України 31.05.2019 прийняло оскаржуваний наказ № 1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (далі за текстом - наказ №1661/5), який був направлений позивачу за вих. №4720/19.3.2/34-19 від 03.06.2019.

Вищенаведеним наказом державному реєстратору - приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Крім цього, у супровідному листі 4720/19.3.2/34-19 від 03.06.2019 вирішено питання щодо передачі реєстраційних справ, що перебували у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до суб`єкта державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі.

Судова колегія вважає хибними посилання позивача на те, що відповідач не навів у наказі (окрім посилань на норми права) жодних обгрунтувань правомірності рішення, оскільки згідно приписів п.п.9-10 Порядку №990, результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії. У довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки (число, місяць, рік); прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні акти законодавства) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів; пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки.

За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Виходячи з наведених норм, колегія суддів зазначає, що обгрунтування та опис встановлених під час перевірки порушень зазначаються саме у довідці, на підставі якої приймається відповідний наказ.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у наказі міститься посилання на відповідну довідку, якою було оформлено результати камеральної перевірки та у якій цілком повно відображено опис встановлених порушень.

Щодо встановлених порушень, які полягали у відсутності витягу за результатами проведення державної реєстрації, встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями пунктів 4-5 Порядку №990 передбачено, що моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями: 1) порушення строків, визначених Законами; 2) проведення реєстраційних дій в неробочий час; 3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування; 4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень; 5) скасування (видалення) записів з реєстрів; 6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з п. 4 ч. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок № 1141) ведення Державного реєстру прав передбачає пошук відомостей у Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині.

Відповідно до ч. 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Пунктами 19, 20 Порядку № 1141 передбачено, що програмні засоби ведення Державного реєстру прав забезпечують пошук відомостей про:

- зареєстровані у базі даних заяв заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій:

- речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, у тому числі у невід`ємній архівній складовій частині Державного реєстру прав;

- сформовані рішення, інформацію та витяги з Державного реєстру прав;

- реєстраційні справи в електронній формі, відкриті на об`єкт нерухомого майна, та документи, що містяться в них;

- стан розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, результати надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації прав.

Пошук відомостей у базі даних заяв про зареєстровані заяви у сфері державної реєстрації прав, судові рішення щодо заборони (зняття заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється за одним або кількома такими ідентифікаторами:

- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (у разі наявності відкритого розділ' на об`єкт нерухомого майна);

- кадастровий номер земельної ділянки (у разі формування заяви щодо земельної ділянки);

- адреса об`єкта нерухомого майна (крім випадків формування заяви щодо земельної ділянки);

- реєстраційний номер заяви (у разі відкликання заяви).

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження.

Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.

Черговість розгляду заяв щодо одного об`єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав.

В даному випадку у ході проведення камеральної перевірки, встановлено, що приватним нотаріусом за заявами №26193981, 28860067, №31172519 не сформовано витяг за результатом проведення державної реєстрації внесення змін до записів Державного реєстру прав, а також за заявами 30971024, 31560348 не здійснено черговості розгляду заяв у базі даних заяв Державного реєстру прав, чим порушено вимоги ст.ст. 10, 18, 26 Закону України, п. 20 Порядку №1141, що в свою чергу є підставою для застосування санкцій передбачених ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що внесення змін до записів Державного реєстру прав не є державною реєстрацією та відповідно за результатами внесення таких відомостей не передбачено формування витягу про державну реєстрацію, оскільки такий висновок суперечить положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Таким чином, внесення змін до записів Державного реєстру прав повинні здійснюватись у порядку передбаченому ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», згідно з яким, формування витягу про державну реєстрації є обов`язковим етапом здійснення внесення змін до записів Державного реєстру прав.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено здійснення пошуку заяв у базі даних, оскільки такий висновок суперечить п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яким передбачено встановлення черговості розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на майно під час розгляду заяв та документів, поданих для державної реєстрації прав.

Стосовно проведення комісією камеральної перевірки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивач стверджує, що у нього під час проведення перевірки не витребувалися будь-які документи, не вимагалося надання пояснень стосовно встановлених порушень, а тому довідка та оскаржуваний наказ винесені на підставі неповного дослідження вчинених реєстраційних дій та з порушенням його суб`єктивного права на участь у розгляді спірних питань.

Відповідно до частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), пункту 9 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України «Про звернення громадян», і обґрунтованих подань територіальних органів Мін`юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації з прийняттям обов`язкових до виконання рішень. У разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

Результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії. За результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Відповідно до п. 8 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації під час проведення камеральної перевірки комісія має право:

1) ознайомлюватися з електронними копіями документів, на підставі яких проводилися реєстраційні дії та які розміщені у реєстрах, а також з документами, створеними за допомогою програмних засобів ведення реєстрів;

2) витребувати у суб`єкта державної реєстрації, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, у державного реєстратора копії документів в паперовій формі, відомості про які містяться в реєстрах, проте відсутні виготовлені шляхом сканування електронні копії таких документів у реєстрах;

3) вимагати від державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації надання пояснень.

Отже, витребовування паперових копій документів та пояснень є правом комісії, а не її обов`язком.

Слід зазначити, що суть камеральної перевірки якраз полягає у безвиїзному дослідженні даних, що зазначені державними реєстраторами у державних реєстрах.

Крім цього, нормами Порядку №990 визначено лише обов`язок розміщення наказу на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та направлення державному реєстратору копії наказу про проведення камеральної перевірки, що було виконано відповідачем.

Вищенаведена правова позиція міститься у п.17 постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 25.01.2019 по справі №820/5866/17.

Так, відносно нерухомого майна та його обтяжень, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону при прийнятті заяв у паперовій формі обов`язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

Отже, результат камеральної перевірки у повній мірі залежить від того, настільки якісно та добросовісно державний реєстратор виконав вищезазначені обов`язки.

Позивач стверджує, що тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав грубо перешкоджає йому здійснювати професійну діяльність нотаріуса та порушує права та законні інтереси його клієнтів, проте такі обгрунтування не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав є найлегшою із передбачених Законом санкцій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ані положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, не передбачено алгоритму визначення тривалості тимчасового блокування доступу державного реєстратора прав на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який би застосовувався Комісією під час розгляду скарг за допущення відповідних порушень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, визначення строку блокування доступу до Державного реєстру прав є дискреційним повноваженням Міністерства юстиції України при реалізації його повноважень, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, конструкція вищезазначеного припису законодавства має імперативний характер: Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про застосування однієї з перелічених санкцій. Тобто має місце обов`язок суб`єкта владних повноважень застосувати санкції до державного реєстратора при виявленні порушень у його діяльності.

Крім того, початок блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав не пов`язаний з фактом отримання державним реєстратором відповідного рішення за результатом проведеної перевірки.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 25.01.2019 по справі №820/5866/17: "Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не визначено граничних строків застосування санкції у вигляді блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку у суб`єкта владних повноважень наявне законодавчо закріплене право адміністративного розсуду щодо встановлення строку блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав".

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем доведено перед судом правомірність прийнятого ним наказу № 1661/5 від 31.05.2019 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Міністерство юстиції України, при прийнятті спірного наказу, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були неправильно застосовані норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2019 року по справі № 440/2586/19 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 17.12.2019 року