Справа № 826/17820/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 19 липня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, оскільки вважає, що ГУ ДФС у м. Києві неправомірно з порушення норм матеріального права прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу у вигляді вартості успадкованого (подарованого) майна платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено Акт 21.06.2018 № 2794/26-15-42-04/ відповідно до якого встановлені наступні порушення позивачем:

- вимог п.179.1 ст.179 розділу IV Податкового кодексу України, з урахуванням вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, не подано до податкового органу за місцем реєстрації податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп. «а» п.176.1 ст.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України, з урахуванням пп.164.2.10 п.164.2 ст.164, пп.174.2.2 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України, занижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 9146,48 грн.;

- пп. 1.2, пп. 1.3 п. 16-1 Підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, занижено та не перераховано до бюджету військовий збір за 2016 рік в розмірі 2743,94 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19 липня 2018 року, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 9146,48 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 2286,62 грн.

Позивачем на складений Акт подано скаргу до ДФС України.

За результатами розгляду скарга позивача залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 19 липня 2018 року - без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № від 19 липня 2018 року року протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, про порушення позивачем положень Податкового кодексу України щодо обов`язку позивача задекларувати дохід за 2016 рік, що підлягає оподаткуванню та сплати у встановлені строки, а відтак протиправності у діях відповідача щодо видання податкового повідомлення-рішення від 19 липня 2018 року № не вбачається.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов`язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI. від 02.12.2010.

Так, пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.164.2.10 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Відповідно до підпункту 174.2.2 пункту 174.2 статті 174 Податкового кодексу України, у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, вартість будь-якого об`єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 зазначеного Кодексу.

Згідно пункту 167.2 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.

Відповідно до п.174.4 ст.174 ПК України нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування.

Згідно п.174.3 ст.174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, і зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов`язані сплатити податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об`єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об`єктів спадщини або в сільських населених пунктах - до оформлення уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено під час перевірки контролюючим органом, 05 квітня 2016 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір дарування коштів на депозитному рахунку, що зареєстрований в реєстрі за №489 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В.

Згідно Договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, ОСОБА_2 подарувала позивачу грошові кошти в сумі: 7038,46 доларів США, що є еквівалентним: 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника і є 1/13 частиною депозитного вкладу дарувальника та розміщений в банківській установі на підставі договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячною сплатою процентів від 30.11.2015 року.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 722 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час укладання договору дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05 квітня 2016 року) право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до частини четвертої статті 722 Цивільного кодексу України прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка.

Згідно пункту 4 Договору від 05 квітня 2016 року позивач з моменту отримання дарунку замінює дарувальника у правовідносинах, які склалися між дарувальником і банком згідно з договором № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 року.

Пунктом 3 Договору визначено, що прийняттям подарунка вважатиметься одержання Обдаровуваною оригінального примірника цього Договору після його нотаріального посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, договір від 05 квітня 2016 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В., складено у двох примірниках, один з яких отримала ОСОБА_1 у момент його посвідчення згідно пункту 11 Договору.

З наведеного вбачається, що позивач відповідно до підписаного нею Договору від 05 квітня 2016 року, одержавши примірник нотаріально посвідченого Договору, прийняла подарунок у вигляді грошових коштів в сумі 7038,46 доларів США, що є еквівалентним 182 929,61 грн на депозитному рахунку ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінки наступним обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» було укладено договір №225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016 року із щомісячною сплатою процентів.

Відповідно до п. 1.1. Договору банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 /2635.4003182.006, в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім`я, в сумі 91500,00 доларів США на термін з 30.11.2015 року по 30.12.2016 року.

Пунктом 3.5 розділу 3 Договору визначено, що повернення Вкладу або його частини на вимогу Вкладника до спливу строку або до настання інших обставин, визначених Договором, не здійснюються.

Відповідно до пункту 2.1.4. Договору Банк зобов`язаний був в останній день терміну розміщення «Вкладу» повернути Вкладнику внесену суму та нараховані проценти за дні поточного місяця.

Серед іншого, за вищевказаним Договором ОСОБА_2 мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України (пп. 2.4.2 п. 2.4 Договору).

Отже, укладання Договору дарування від 05.04.2016 р. 1/12 частини банківського депозиту за Договором №225D-650854 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016 року відповідало умовам депозитного договору на момент укладання.

Разом з тим, позивач в апеляційній скарзі вказує, що такі кошти фактично не отримала, оскільки, відповідно до постанови Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 ПАТ КБ «Хрещатик» віднесений до категорії неплатоспроможних, а відтак, відсутні підстави для подання податкової декларації та сплати податку з таких коштів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 463 від 05 квітня 2017 року у ПАТ КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом №21-036-30449/16 у відповідь на звернення позивача від 14.07.2016 повідомив, що операції, які не відображені за даними обліку Банку станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, не підлягають відшкодуванню Фондом. Додатково позивача було повідомлено, що вимоги кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» в газеті «Голос України» №160 (6360) від 09.06.2016.

Проте, апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що після укладення Договору дарування від 05 квітня 2016 року вона не відкрила на своє ім`я депозитний рахунок у ПАТ КБ «Хрещатик» із вищевикладених причин. Крім того, з цих причин грошові кошти, що знаходилися на депозитному рахунку ОСОБА_2 , які були подаровані позивачу, не були включені до реєстру кредиторів банку ПАТ КБ «Хрещатик», що підтверджується листом ФГВФО від 14.07.2016 року №21-036-30449/16.

Як зазначено у п. 2 Договору від 05.04.2016 Дарувальник протягом 2-х днів з моменту підписання цього Договору зобов`язаний письмово повідомити Банк про дарування коштів у розмірі, встановленому п. 1 даного Договору, з зазначенням в повідомленні реквізитів Обдарованого, відомостей про суму подарованих коштів.

Оскільки Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №463 від 05 квітня 2017 року у ПАТ КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом розпочато процедуру ліквідації, а відповідно до абз.1 ч1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призупинено всі повноваженні органів управління банку, то дана обставина спричинила неможливість повідомлення Банку Дарувальником про дарування коштів ОСОБА_1 та відкриття на ім`я позивача іменного депозитного рахунку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577 (далі - Положення №516), вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Пунктом 2.1 глави 2 Положення №516 визначено, що грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що неможливість відкриття іменного депозитного рахунку, спричинила неможливість прийняття дарунку позивачем за Договором дарування від 05.04.2016, а саме: грошових кошти, які становлять 1/12 частини банківського депозиту за Договором №225D-650854 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2016.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно виписки ПАТ «КБ «Хрещатик» від 30.09.2016 депозитний вклад ОСОБА_2 за №225D-650854 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 05.01.2016 у розмірі 91500,00 доларів США було списано в повному обсязі на розрахунковий рахунок ФГВФО, що підтверджує неможливість позивача фактично прийняти у дарунок грошові кошти за договором дарування.

Крім того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року (яке набрало законної сили), визнано недійсним Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку від 05.04.2016, посвідчений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 489 і укладений між ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) і ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), що, на переконання колегії суддів, безспірно свідчить про неотримання позивачем такого подарунку.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що визначальною ознакою доходу платника податку є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі та приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку, колегія суддів дійшла висновку, що, позивач не отримала дохід, з якого мав би бути сплачений податок за звітний 2016 рік, а тому відповідачем безпідставно нараховано позивачу спірне податкове повідомлення рішення.

Відтак, доводи, які містяться в апеляційній скарзі позивача, спростовують висновки суду першої інстанції.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі - 1152,60 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 25.09.2019, яка міститься в матеріалах справи.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалася правнича допомога адвокатом Рибченко Наталією Миколаївною, на підтвердження чого позивачем надано договір №28 від 09.09.2019 про надання правничої допомоги, рахунок - фактуру №20 від 25.09.2019 на суму 8000,00 грн., платіжні доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги та про оплату за надання правничої допомоги згідно договору № 28 від 09.09.2019, акт виконаних робіт згідно Договору про надання правничої допомоги № 28 від 09.09.2019 від 30.09.2019.

Стаття 134 КАС України визначає витрати на професійну правничу допомогу.

Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, враховуючи, що апелянтом надані усі належні докази, що підтверджують понесені останнім витрати пов`язані з апеляційним оскарженням рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачений позивачем під час подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1152,60 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 19 липня 2018 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві судові витрати в розмірі 9152,00 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 13.12.2019 року.