Справа № 640/14785/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2019 року № 640/14785/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НВП Енергостатус"
до про Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участю:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Гаврилюк Н.О.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП Енергостатус" (далі - ТОВ "НВП Енергостатус") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 02.07.2019:

№ 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 196875,00 грн;

№ 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 218750,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач у акті перевірки не зазначив, у чому дійсно полягає порушення позивача при здійсненні господарських операцій з його контрагентом, яка є невідповідність відображення їх результатів у бухгалтерському та податковому обліках позивача. Зазначив, що на момент підписання договорів, рахунків на оплату, актів надання послуг та податкових накладних ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" не була припинена як юридична особа. Щодо посилань на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпра від 24.05.2018 № 201/4522/18, позивач зазначає, що останній скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до відповідальності. Акцентує увагу на тому, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентами податку до бюджету, від перебування контрагентів за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей.

Ухвалою суду від 13.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/14785/19 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засіданні на 12.09.2019.

10.09.2019 представником відповідача Гаврилюк Н.О. подано до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що первинні документи виписані ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" від імені особи, яка заперечує свою участь у діяльності контрагента платника податків, зокрема, у підписанні будь-яких документів, не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг, а тому віднесення відображених у них сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставними. Звернула увагу і на те, що у договорах, укладених між позивачем та ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" та у всіх первинних документах вказаний рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ "Укрсиббанк", відкритий за даними банківської установи 08.02.2017, в той час як договори укладено 03.01.2017.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 12.09.2019 представника позивача, розгляд справи відкладено на 07.10.2019.

У зв`язку з неявкою у судове засідання 07.10.2019 представника позивача, розгляд справи відкладено на 31.10.2019.

31.10.2019 представник позивача Петренко П.І. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 31.10.2019 закрито підготовче провадження у справі № 640/14785/19 та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 05.12.2019.

Представник позивача у судове засідання 05.12.2019 не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2019 заперечувала проти позову та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 05.12.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 23.05.2019 по 29.05.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "НВП Енергостатус" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Комлект Стандарт Сервіс" за період травень 2017 року, за результатами якої складено акт від 05.06.2019 № 332/26-15-14-01-02/39431541 (а.с. 21-44).

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "НВП Енергостатус":

п. 44.1 ст. 44, п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами та доповненнями), п. 5, п. 6, п. 7, п. 19 П(С)БО № 16 "Витрати", в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 157500,00 грн, у тому числі за 2017 рік - на суму 157500,00 грн;

п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 175000,00 грн, в тому числі за травень 2017 року у сумі 175000,00 грн.

На підставі акта перевірки 02.07.2019 контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 196875,00 грн, у тому числі: 157500,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 39375,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 16-17);

№ 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 218750,00 грн, у тому числі: 175000,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 43750,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 19).

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 02.07.2019 № 0102 на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

Підставою для прийняття спірного рішення став висновок контролюючого органу про те, що ТОВ "НВП Енергостатус" безпідставно віднесено до складу витрат вартість послуг, придбаних у ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс", позаяк останні не пов`язані з веденням господарської діяльності платника та документально не підтверджені. Указаний висновок ґрунтується на наступному:

- у перевіреному періоді директором та головним бухгалтером ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" значилась ОСОБА_1 ;

- остання звітність подана за 2017 рік "Звіт про суми нарахованої заробітної плати" подана 15.01.2018, остання звітність з податку на додану вартість подана за червень 2017 року; звіт за формою 1-ДФ подано 06.11.2017; звіт з нарахування єдиного внеску подано 17.10.2017; декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які могли б свідчити про наявність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспортні засоби, земельні ділянки) з моменту реєстрації до органів ДФС не подавались;

- до АІС "СФП" внесено облікову картку, згідно якої в рамках кримінального провадження № 0000013 визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України;

- згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпра від 24.05.2018 у справі № 201/4522/18 ОСОБА_1 зареєструвала ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" з метою прикриття незаконної діяльності.

За наведених обставин контролюючий орган вважає, що перевіркою не підтверджується факт проведення господарських операцій ТОВ "НВП Енергостатус" та ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс", перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України), а звітним періодом для цілей податку на прибуток періодом - календарний рік (пункт 137.4 статті 137 ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У свою чергу, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV).

Відповідно до частини другої статті 3, частини першої статті 11 Закону N 996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов`язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону N 996-XIV встановлено, що підставою (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів міститься в абзаці 2 пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, далі - Положення N 88) для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Згідно з частиною п`ятою вказаної статті Закону N 996-XIV господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Частиною другою статті 6 Закону N 996-XIV передбачено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Так, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N 318 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248 (далі - НП(С)БО № 16).

Відповідно до пунктів 5 - 9 НП(С)БО № 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

З аналізу наведених правових норм ПК України, Закону N 996-XIV та НП (С)БО № 16 вбачається, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Перевіряючи обставини, що були підставою для включення до складу витрат сум, сплачених в ціні придбаних у ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" послуг, судом встановлено наступне.

03.01.2017 між ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" (Виконавець) та ТОВ "НВП Енергостатус" (Замовник) укладено договір № 17/01-1, за умовами якого Виконавець у порядку та на умовах, що визначені договором та додатками до договору, зобов`язується надати рекламні послуги шляхом розміщення рекламних матеріалів Замовника на інформаційних ресурсах - на інтернет-порталах, вказаних у відповідних додатках, надалі - послуги, а Замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Пунктом 1.2 указаного договору передбачено, що інтернет-портал, конкретний вид, формат і період розміщення рекламних матеріалів Замовника визначаються в додатках, що становлять невід`ємну частину договору (а.с. 46-50).

Так, у додатку № 1 до договору 14/01-1 від 03.01.2017, який датовано 05.05.2016, визначено малюнок банера, розміщення якого за умовами договору проводить Виконавець (а.с. 51).

Згідно додатку № 2 від 05.05.2017 до договору 14/01-1 від 03.01.2017 Виконавець зобов`язується організувати для Замовника комплекс робіт з розміщення рекламних матеріалів у пошуковій системі Google.com.ua за графічним матеріалом, що поданий у додатку № 1. Вартість робіт з розміщення рекламних матеріалів у травні 2017 року складає 458333,33 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 91666,67 грн, всього - 550000,00 грн (а.с. 52).

На підтвердження фактичного виконання умов договору позивачем додано до матеріалів справи копії акта надання послуг від 30.05.2017 № 650 та рахунок на оплату від 30.05.2017 № 650 (а.с. 53-54).

Відповідно до платіжного доручення від 01.06.2017 № 644 ТОВ "НВП Енергостатус" сплатило ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" 88000,00 грн (а.с. 55).

30.05.2017 ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" (Первісний кредитор) було укладено з ТОВ "Колос Дніпра" (Новий кредитор) договір про відступлення права вимоги № 17/01-1, за умовами якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові і стає кредитором за договором (договір № 17/01-1 від 03.01.2017, рахунок-фактура від 30.05.2017 № 650, акт надання послуг від 30.05.2017 № 650), укладеним між Первісним кредитором та ТОВ "НВП Енергостатус" в сумі 462000,00 грн (а.с. 56).

Відповідно до платіжного доручення від 13.06.2017 № 666 ТОВ "НВП Енергостатус" перерахувало на рахунок ТОВ "Колос Дніпра" 462000,00 грн (а.с. 57).

Також 03.01.2017 між ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" (Сторона-2) та ТОВ "НВП Енергостатус" (Сторона-1) укладено агентську угоду № 17/01-2, за умовами якої Сторона-1 доручає, а Сторона-2 бере на себе відповідальність здійснювати від свого імені і за свій рахунок пошук юридичних та фізичних осіб, а також інших дієздатних суб`єктів, які мають місце проживання, місце реєстрації, зареєстрований офіс або місце роботи на території України (кожна з цих осіб, що надалі іменується "Клієнт", а вказана територія "регіон") зацікавлені покупці товарів, які виготовляються Стороною-1, а саме: силові масляні трансформатори, комплектні трансформаторні підстанції, блочно-модульні трансформаторні підстанції, бетонні трансформаторні підстанції, комплектні розподільчі пристрої, низьковольтні розподільчі пристрої, щитове обладнання індивідуальної збірки. Сторона-2 виконує дії, спрямовані на укладення Стороною-1 з клієнтами договорів, дії вважаються виконаними після укладення Стороною-1 договору з клієнтом або фактичного виконання угоди між Стороною-1 та клієнтом.

Відповідно до акта надання послуг від 30.05.2017 № 651 та рахунку на оплату від 30.05.2017 № 651 ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" надало ТОВ "НВП Енергостатус" посередницькі (агентські) послуги на 500000,00 грн, у тому числі ПДВ - 83333,33 грн (а.с. 62, 63).

Згідно платіжних доручень від 01.06.2017 № 643 та від 15.06.2017 № 677 ТОВ "НВП Енергостатус" повністю оплатило вартість наданих ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" посередницьких (агентських) послуг (а.с. 64, 65).

Також, позивачем додано до матеріалів справи податкові накладні, складені ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" за результатами надання рекламних та посередницьких послуг, від 30.05.2017 № 261 та № 262 (а.с. 66-69), які зареєстровану в установленому порядку в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с. 70, 71).

Надаючи правову оцінку зазначеним первинним документам, суд, з урахуванням наведених положень Закон N 996-XIV, звертає увагу, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

На переконання позивача, надані ним первинні документи повністю підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс".

Поряд з цим, дослідивши надані позивачем первинні документи, суд констатує, що зі змісту останніх неможливо дослідити зміст фактично наданих послуг контрагентом позивача, порядок їх виконання, встановити обсяг трудових та інших ресурсів, які залучалися до їх виконання тощо.

Зокрема, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження укладення ТОВ "НВП Енергостатус" договорів з клієнтами, пошук яких здійснило ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" на виконання умов агентського договору, та адрес інтернет-порталів, на яких ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" було розміщено рекламу.

Зазначені обставини у сукупності не дають суду змогу ідентифікувати реальний зміст наданих послуг ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" та позбавляють суд можливості встановити зв`язок між фактом придбання послуг і подальшим використанням позивачем таких послуг у межах власної господарської діяльності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що акти надання послуг та рахунки на оплату не можуть бути враховані як юридично значимі документи на підтвердження виконання спірних операцій та, відповідно, для цілей відображення спірних операцій в бухгалтерському та податкового обліку, а отже і для цілей формування спірних сум витрат перевіреного періоду.

Так, у акті перевірки контролюючий орган посилається на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпра від 24.05.2018 у справі № 201/4522/18, яким ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 205 Кримінального кодексу України (а.с. 115-128).

Поряд з цим, з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.11.2018 частково задоволено апеляційну скаргу захисника Доронкіна І. І . в інтересах обвинуваченої ОСОБА_1 : вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2018 щодо ОСОБА_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України - скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпра від 16.04.2019 у справі № 201/4522/18, яка набрала законної сили 24.04.2019, задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження: кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 26.04.2018 ОСОБА_1 висунуто обвинувачення у тому, що остання, діючи умисно, з корисливих мотивів, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписавши та передавши невстановленій особі Протокол № 1 Установчих зборів засновників ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" датований 10.01.2017 та Статут ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс", на підставі яких 11.01.2017 було створено (зареєстровано) вказану юридичну особу, в порушення вимог ст. ст. 19, 56, 58, 65, 89 Господарського кодексу України, ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. ст. 81, 87, 89, 92, 93 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 15 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", ст. 45, 48, 64 Податкового кодексу України, набувши право власності на підприємство ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс" () та одночасно взявши на себе обов`язки, передбачені посадою директора в частині ведення фінансово-господарської діяльності, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, усвідомлюючи, покладену на неї відповідальність посадової особи та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що не прийматиме жодної участі у подальшому веденні фінансово-господарської діяльності ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс", надала можливість невстановленим особам створити суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності та здійснювати документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) від імені ОСОБА_3 , як засновника та керівника зазначеного підприємства. Таким чином, дії ОСОБА_3 , які виразилися у пособництві в створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на встановлені обставини та положення частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що первинні документи, які стали підставою для формування позивачем витрат у перевіреному періоді за наслідками господарських операцій з ТОВ "Комплект Стандарт Сервіс", виписані контрагентами, фіктивність господарської діяльності яких встановлена ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг, а тому віднесення відображених сум вартості таких послуг у складі витрат перевіреного періоду є безпідставним.

Наведена правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, що містяться у постанові від 17.11.2015 (справа № 21-277а15) та з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові 17.04.2018 у справі № 826/1374/16.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу, що мали наслідком правомірного прийняття Головним управлінням ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 № 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 196875,00 грн.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 02.07.2019 № 0102 на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

Єдиною підставою для прийняття вказаного спірного рішення став висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ "Комплекс Стандарт Сервіс".

Згідно з пунктом 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

ввезення товарів на митну територію України;

вивезення товарів за межі митної території України;

постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

придбання або виготовлення товарів та послуг;

придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата складання податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Враховуючи наведене та те, що судом не підтверджено правомірності формування позивачем витрат у перевіреному періоді по операціям з ТОВ "Комплекс Стандарт Сервіс", суд дійшов висновку, що у позивача не було правових підстав для включення сум податку на додану вартість, сплаченого в ціні придбаних послуг, до складу податкового кредиту.

За наведених обставин суд вважає обґрунтованими висновки контролюючого органу, що мали наслідком правомірного прийняття Головним управлінням ДФС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 02.07.2019 № 0102 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 218750,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Енергостатус" (03067, м. Київ, вул. Полковника Шутова, 16, ідентифікаційний код: 39431541) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 16 грудня 2019 року.