Справа № 500/1519/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11198/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року (суддя - Подлісна І.М., час ухвалення - 10:20, місце ухвалення - м.Тернопіль, дата складання повного тексту - 19.09.2019 року),

в адміністративній справі №500/1519/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС,

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Тернопільської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA40300/2019/000821/2 від 31.05.2019 року.

Відповідач Тернопільська митниця ДФС позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року позов задоволено повністю. Рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000821/2 від 31.05.2019 р. визнано протиправним та скасовано. Стягнено на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 1946,58 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС.

З цим рішенням суду першої інстанції від 17.09.2019 року не погодився відповідач Тернопільська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню, з підстав викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення 21.05.2019 року було подано МД №UA403010/2019/008421 для митного оформлення товару: «автомобіль легковий, бувший у використанні, марка VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення - 2016». Разом з тим, до митного оформлення позивачем не надано жодних платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару і можливо ідентифікувати з оцінюваним товаром та здійсненою операцією купівлі-продажу, як це передбачено п.4, 5 ч.2 ст.53 МК України. У зв`язку з тим, що документально не було підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, посадовою особою митниці було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, однак позивачем не було надано належного банківського платіжного документа про здійснену оплату за придбаний транспортний засіб. Також звертає увагу апелянт на те, що копія виписки з кредитної картки продавця від 12.04.2019 р. та копія платіжного доручення №SW24J411O64207 від 12.04.2019р. не можуть бути належними документами, що підтверджують заявлену митну вартість товару, оскільки дані документи не містять посилання на рахунок-фактуру №б/н від 10.05.2019 р., при цьому оплата проводилась на місяць скоріше ніж продавцем було виставлено даний рахунок. У зв`язку з наведеним митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA40300/2019/000821/2 від 31.05.2019 року, в якому описано причини застосування резервного методу визначення митної вартості відповідно до ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості транспортного засобу взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно середньої ціни продажу сформованої в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (Німеччина) і представленої на загальнодоступному інтернет-ресурсі mobile.de на рівні 15250 EUR, що на момент подання ЕМД становить 17029,68 USD.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.09.2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Позивач подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить залишити рішення суду першої інстанції від 17.09.2019 р. без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.05.2019 року позивачем ОСОБА_1 (Покупець) було придбано у VD Auto AS (Продавець), автомобіль: марки VOLKSWAGEN; модель PASSAT; ідентифікаційний номер ТЗ (номер кузова) НОМЕР_1 ; рік випуску 2016, за ціною 81000 крон (9600 USD) (а.с. 13).

21.05.2019 р. для здійснення митного оформлення згаданого транспортного засобу «Автомобіль легковий, бувший у використанні: марка VOLKSWAGEN; модель PASSAT; ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) НОМЕР_1 ; тип кузова седан; колір білий; номер двигуна не визначено; тип двигуна дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна 1968 cm3; потужність 110 кВт; календарний рік виготовлення 2016р., модельний рік виготовлення 2016 р., колісна формула 4x2; кількість дверей 4; загальна кількість місць 5; призначений для доріг загального користування, для перевезення пасажирів; країна виробництва - Німеччина» уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митниці митну декларацію №UA403010/2019/008421, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 9600 USD. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 9600 USD, в графі 45 «коригування» вказано 251547,79 грн., в графі 23 «курс валюти» 26,20289500 грн. (а.с. 12, 52, 53).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: - рахунок-фактура (інвойс) №б/н від 10.05.2019р.; - митна декларація країни відправлення №020990 від 14.05.2019р.; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; - сертифікат відповідності №UA.008.67783-19 від 17.05.2019р.; - копія виписки з кредитної картки продавця від 12.04.2019р.; - платіжне доручення в іноземній валюті №SW24J411064207; - витяг із сервісної книжки від 11.01.2019 року; - акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2019/33277 від 16.05.2019р.; - довіреність від 07.05.2019р. №ННЕ419321; - сервісна книжка з підтвердженням пробігу автомобіля (а.с. 13-24, 69).

Тернопільською митницею ДФС за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів, розпочато процедуру консультації із декларантом, шляхом направлення електронного повідомлення про необхідність надання документів для підтвердження правильності визначення митної вартості транспортного засобу, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений експертною спеціалізованою установою.

На вказане електронне повідомлення митниці декларантом надано такі документи: переклад інвойса №б/н від 10.05.2019р.; банківська виписка продавця про зарахування коштів від 12.04.2019р.; переклад платіжного доручення в іноземній валюті №SW24J411064207; переклад технічного паспорта.

За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів та у зв`язку з ненаданням документів згідно переліку вказаного в повідомленні митниці, відповідачем 31.05.2019р. прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА403000/2019/000821/2. Митну вартість транспортного засобу визначено за резервним 6 методом, за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно середньої ціни продажу сформованої в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (Німеччина) і представленої на загальнодоступному інтернет-ресурсі mobile.de на рівні 15250 EUR, що на момент подання ЕМД становить 17029,68 USD (а.с. 58, 66).

За митною декларацією №UA403010/2019/008421 від 21.05.2019 р. Тернопільською митницею ДФС складено Картку відмови у прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА403000/2019/00466 (а.с. 67).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Згідно ч.1 ст.246 Митного кодексу України (далі - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст.257 МК України).

Відповідно до ч.6 ст.257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст.52 цього Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Частиною третьою статті 58 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що згідно ч.ч.1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.8 ст.57 МК України, у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару автомобіля марки VOLKSWAGEN; модель PASSAT; номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 9600 USD та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що в поданих до митного контролю та оформлення документи наявні розбіжності, зокрема: рахунок-фактура датований 10.05.2019р., проте оплата згідно з платіжними документами здійснена 12.04.2019 р., таким чином у платіжному документі в графі призначення платежу відсутнє посилання на номер фактури, або проформи, що в свою чергу не дає можливості ідентифікувати такий документ з даною поставкою. У митного органу виникли обгрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно середньої ціни продажу сформованої в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (Німеччина) і представленої на загальнодоступному інтернет ресурсі mobile.de на рівні 15250 EUR, що на момент подання ЕМД становить 17029,68 USD.

Колегія суддів звертає увагу на те, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа № 805/2713/16-а).

Колегією суддів встановлено, що декларант надав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) №б/н від 10.05.2019р.; - митну декларацію країни відправлення №020990 від 14.05.2019р.; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; - сертифікат відповідності №UA.008.67783-19 від 17.05.2019р.; - копію виписки з кредитної картки продавця від 12.04.2019р.; - платіжне доручення в іноземній валюті №SW24J411064207; - витяг із сервісної книжки від 11.01.2019 року; - акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA20903/2019/33277 від 16.05.2019р.; - довіреність від 07.05.2019р. №ННЕ419321; - сервісну книжку з підтвердженням пробігу автомобіля.

Також судом першої інстанції було вірно зазначено, що на замовлення позивача незалежним судовим експертом Мазуром М.С. було проведено дослідження автомобіля VOLKSWAGEN; модель PASSAT; номер кузова НОМЕР_1 та складено висновок експертного авто товарознавчого дослідження №274/19 від 04.06.2019р.. Згідно висновку вартість ввезеного на митну територію України транспортного засобу становить 217344,14 грн., що відповідає 7209 Євро (а.с. 26).

Даний висновок позивачем не був поданий відповідачу, однак він підтверджує зазначення у МД представником позивача реальної вартості автомобіля.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи відповідача (апелянта) про наявність розбіжностей у документах поданих до митного оформлення.

З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що 12.04.2019р. позивач здійснила повну попередню оплату за придбаний автомобіль шляхом перерахунку грошових коштів на банківський рахунок продавця у сумі 9600 USD, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки з кредитної картки продавця від 12.04.2019р. та копією платіжного доручення, із зазначенням такого ж ідентифікаційного номеру та інших характеристик придбаного позивачем автомобіля, що й в рахунку-фактурі від 10.05.2019р..

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач не підтвердив та не обґрунтував підстав виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення декларантом позивача у митній декларації №UA403010/2019/008421 від 21.05.2019р. митної вартості товару за ціною договору.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що митний орган повинен був в такому разі визначити вартість самостійно лише на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари. Однак, згідно оскарженого рішення, митний орган з підстав неможливості застосування вказаного методу, визначив митну вартість транспортного засобу за резервним методом.

За умови не наведення органом доходів і зборів доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Сумніви органу доходів і зборів можна вважати обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наведене свідчить про обов`язок органу доходів і зборів зазначити конкретні обставини, що викликають такі сумніви, та причини неможливості підтвердження заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити конкретні документи, надання яких може розвіяти вказані сумніви.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган доходів і зборів повинен чітко вказати, які саме складові митної вартості, на його думку, є непідтвердженими, а також, які документи слід надати для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів вважає, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування органом доходів і зборів коригування митної вартості є передчасним.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів про те, що при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, митним органом було враховано стан транспортного засобу (комплектацію, технічний стан, пробіг автомобіля).

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущення порушень зі сторони декларанта (позивача) під час визначення митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно задоволив позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської митниці ДФС №UA40300/2019/000821/2 від 31.05.2019 року про коригування митної вартості товару.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року в адміністративній справі №500/1519/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 17.12.2019 року