Справа № 200/7553/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року справа №200/7553/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В., секретаря судового засідання Харечко О.П., за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Шпіньової О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 р. у справі № 200/7553/19-а (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат,-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2019 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - позивач, ХНУВС) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною завою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення витрат, пов`язаних з її утриманням в сумі 46843 гривні 60 копійок.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено, а саме суд: стягнув з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, а саме грошові кошти в сумі 46 843 гривні 60 копійок.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що в Контракті та Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. N 964 (далі - Порядок № 964) не міститься повноважень на стягнення та отримання позивачем грощових коштів з особи, яка порушила умови Контракту. Позивач не належить до числа суб`єктів владних повноважень, а тому у нього відсутні, передбачені законом, повноваження звертатися до адміністративного суду з позовом до фізичної особи про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, оскільки такі вимоги про відшкодування у вищому навчальному закладі, є вимогами про відшкодування шкоди. Апелянт зазначає, що позивачем порушено строк звернення до суду встановлений статтею 122 КАС України. Також, апелянт зазначає, що МВС України не є правонаступником ОВС України, а тому не є стороною правовідносин за Договором 2014 року. Також, Законом України «Про Національну поліцію» від 07.11.2015 та постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16 вересня 2015 р. № 730 правонаступництва між територіальними органами МВС України, апаратом МВС України, а також центральними органами Національної поліції України та його територіальними органам, не передбачено. Судом не враховано, що позивачем витрати на навчання нараховуються з моменту зарахування відповідача курсантом з 2014 року, а не з моменту укладення Контракту у 2017 році. Апелянт також, посилається на порушення правил підсудності, а саме те, що справа мала розглядатися за правилами загального позовного провадження. Крім того, з 01.01.2019 представництво інтересів позивача має здійснюватись адвокатом або законним представником, проте, позовна заява подана представником за довіреністю, тобто, неналежною особою.

Відповідач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник позивача у судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.08.2014 № 174 о/с зараховано курсантом денної форми навчання ОСОБА_1

01.09.2014 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, в особі ректора Гусарова Сергія Миколайовича, Головним управлінням МВС України в Донецькій області в особі начальника генерал-майора міліції Аброськіна В .В. та громадянином України рядовим міліції ОСОБА_1 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 31.08.2015 року № 357 переведено курсантів факультету підготовки фахівців для підрозділів слідства на наступний навчальний курс з 01 вересня 2015 року, в тому числі рядового міліції ОСОБА_1 , загальна сума витрат на утримання якої становить 16 816,06 грн.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 18.08.2016 року № 548 переведено курсантів факультету № 1 на наступний навчальний курс з 01 вересня 2016 рік, вважаючи, що загальна сума витрат на утримання кожного за 2015/2016 навчальний рік становить: щодо ОСОБА_1 - 9 136,85 грн.

01.09.2017 між Харківським національним університетом внутрішніх справ (Виконавець), Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області (Замовник), та громадянином України рядовим поліції ОСОБА_1 (Особа) укладено Контракт № 1349 про здобуття у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.

Згідно п.1 Розділу ІІ цього Контракту, Виконавець зобов`язується, зокрема, після відрахування Особи (закінчення навчання) затвердити довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за весь термін навчання.

За п.2 Розділу ІІ Контракту № 1349, Замовник зобов`язується, зокрема, у місячний строк проінформувати Виконавця про звільнення Особи зі служби в Національній поліції України протягом трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи (копію рапорту про звільнення (висновок атестації), завірену копію наказу про призначення (переміщення по службі), завірену копію наказу про звільнення), наобхідні для примусового стягнення з Особи витрат, пов`язаних з її утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Відповідно до п.3 Розділу ІІ Контракту № 1349, визначено обов`язки Особи: виконувати у повному обсязі освітньо- професійну програму підготовки для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку Виконавця, службової та навчальної дисципліни, вимог законодавства, зокрема, нормативно-правових актів з питань здобуття вищої освіти та проходження служби в Національній поліції України; у разі заподіяння шкоди майну Виконавця нести матеріальну відповідальність згідно із законодавством України; після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліції».

Пунктом 3 розділу ІV Контракту передбачено, що дострокове припинення дії чи розірвання цього Контракту з боку будь-якої зі Сторін здійснюється відповідно до законодавства України.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11.08.2017 року № 401 переведено курсантів факультету № 1 на наступний навчальний курс з 12 серпня 2017 року, вважаючи, що загальна сума витрат на утримання кожного за 2016/2017 навчальний рік становить: щодо ОСОБА_1 - 7 697,13 грн.

Згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 18.06.2018 року № 4/95д, за період з 18.08.2014 року по 23.06.2018 року витрати склали 46 843,60 грн.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 23.06.2018 року № 245 о/с відраховано зі складу курсантів 4-го курсу факультету № 1 за спеціальністю «Правознавство» харківського національного університету внутрішніх справ, у зв`язку із закінченням навчання, і направлено до ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , сума витрат, пов`язаних з її утриманням складає 46 843,60 грн.

Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018 року № 307 о/с відповідно до розділу VII Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1. ст. 77 (за власним бажанням) лейтенанта поліції ОСОБА_1 - слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу Бахмутського відділу поліції з 01 серпня 2018 року.

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 на імя начальника ГУ НП в Донецькій області від 17.06.2018, в яких вона зазначала, що кошти, які витратила держава на її навчання відшкодовувати вона не зобов`язувалась у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та непрацюючими батькам (а.с.13).

Також, відповідно до інших пояснень ОСОБА_1 на імя начальника ГУ НП в Донецькій області від 01.08.2018, їй роз`яснено положення Контракту № 1349, а саме порядок відшкодування. Зазначено, що всі спірні питання вирішуватимусь відповідно до законодавства України та у судовому порядку. Також роз`яснено, що сума витрати на навчання пов`язані з утриманням складає 46 843, 60 грн. Також, про добровільне оповіщення ХНУВС про звільнення зі служби у Національній поліції України та виплати кошів пов`язаних з витратами на утримання та наслідки у разі невиконання умов контракту у вигляді примусового стягнення, визначеного при судовому засіданні (а.с.14).

25 квітня 2019 року за Вх 5/235 позивачем зареєстровано Довідка-розрахунок № 28 про відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення курсантів факультету 1 ОСОБА_1 , яка навчалась у ХНУВС з 2014-2018 рр.

08.05.2019 позивачем отримано лист 17.04.2019 № 288/12/01-2019 дсв Головного управління національної поліції в Донецькій області з копіями матеріалів з особових справ колишніх працівників Головного управління Національної поліції в Донецькій області - випускників Харківського національного університету внутрішніх справ, звільнених зі служби в поліції до відпрацювання трьох років після закінчення вищого навчального закладу. Додатки містять копії матеріалів ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зобов`язаний відшкодувати суми витрат на утримання.

Однак, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що судом першої інстанції належним чином не перевірено дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом цього позову є правомірність стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі 46843 гривні 60 копійок.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію», який був чинний на час спірних правовідносин, курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи у разі відмови від подальшого проходження служби на посаді начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно з п. 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України.

Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок №964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Згідно з пунктом 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до приписів частини 7 Порядку №964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження № 11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу вимог статті 17 КАС України (статті 19 КАС України у редакції від 03 жовтня 2017 року), якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. А відтак, спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів ( абзац 1 частини 2 статті 122 КАС України).

При цьому, за приписами частини 3 статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За частиною 3 зазначеної статті, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Статтею 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч.1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, у даному випадку, законодавством регламентовано місячний строк звернення особи до адміністративного суду (ч.5 ст.122 КАС України), що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Суд вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом строк для звернення до суду з урахуванням умов Контракту, дійсно слід обраховувати з моменту звільнення відповідача зі служби, оскільки саме з цього моменту заклад повинен був дізнатись про порушення особою договірних умов та набуття права на звернення до суду з відповідним позовом.

Як вже зазначалось, за п.2 Розділу ІІ Контракту № 1349, Замовник (ГУ НП в Донецькій області) зобов`язується, зокрема, у місячний строк проінформувати Виконавця (ХНУВС) про звільнення Особи ( ОСОБА_1 ) зі служби в Національній поліції України протягом трьох років після закінчення навчання та надіслати відповідні документи (копію рапорту про звільнення (висновок атестації), завірену копію наказу про призначення (переміщення по службі), завірену копію наказу про звільнення), наобхідні для примусового стягнення з Особи витрат, пов`язаних з її утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був звільнений за власним бажання з 01.08.2018 наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 30.07.2018 року № 307 о/с.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, відповідачем на імя начальника ГУ НП в Донецькій області подано письмові пояснення від 17.06.2018 та 01.08.2018 в яких останній відмовляється добровільно повертати кошти витрачені на утримання та зазначає, що всі спірні питання вирішуватимутьсь відповідно до законодавства України та у судовому порядку.

Як свідчать матеріали справи, відповідач при звільненні відмовився у добровільному порядку відшкодовувати витрати на навчання пов`язані з утриманням у сумі 46 843, 60 грн.

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку, що право на звернення до суду із позовом про стягнення вказаних витрат у позивача виникло після звільнення відповідача відповідно до наказу ГУ НП в Донецькій області від 30.07.2018 та відмови від добровільного відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19, від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19.

Відтак, на думку суду, перебіг строку звернення до суду із даним позовом розпочався з 01.08.2018.

В свою чергу, позивач звернувся до суду з цим позовом 07.06.2019, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. З заявою про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважних причин пропуску строку, позивач до суду не звертався.

Відповідно до ч.1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, суд першої інстанції при відкритті провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження належним чином не перевірив дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Вказані обставини не враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відтак, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким адміністративний позов - залишити без розгляду.

За положенням ч. 4 статті 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 р. у справі № 200/7553/19-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 р. у справі № 200/7553/19-а - скасувати.

Адміністративний позов Харківського національного університету Внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрати, пов`язані з утриманням в сумі 46843 гривні 60 копійок - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 17 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді А.В. Гайдар

Л.В. Ястребова