Справа № 120/2847/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 грудня 2019 р. Справа № 120/2847/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Ладан О.А.,

представника відповідача: Малишенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 9 646,96 грн. та від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 69 960,81 грн.; стягнути на його користь витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ним з метою заснування та ведення фермерського господарства «Добробут Л.І.І.», отримано в оренду земельні ділянки площею 7,8170 га, 10,7932 га, 23,8306 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до укладених договорів оренди №№ 1, 2 від 22.03.2016 року та № 310 від 14.08.2017 року.

Позивач вказує на те, що орендовані земельні ділянки фактично використовує юридична особа - фермерське господарство «Добробут Л.І.І.», а фізична особа, яка отримала їх в користування з цільовим призначенням «для ведення фермерського господарства» здійснює на ній діяльність не особисто, а через утворену юридичну особу - фермерське господарство. Плату за користування земельними ділянками сплачувало саме фермерське господарство «Добробут Л.І.І.» за 2018 рік та за січень - липень 2019 року.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є умовою для його державної реєстрації. З часу реєстрації фермерського господарства обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство.

03.08.2019 року позивачем було отримано податкові повідомлення - рішення від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 9646,96 грн. та від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 69960,81 грн.

Позивач вважає такі повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

27.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 22.10.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

17.10.2019 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір орендної плати за землю. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування земельна ділянка, надана в оренду.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Оскільки платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то фізична особа (громадянин), що уклали договір оренди на земельну ділянку державної або комунальної власності, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, сплачує орендну плату за вказану земельну ділянку.

У користуванні у ОСОБА_1 знаходяться земельні ділянки для ведення фермерського господарства площею 7,8170 га, 10,7932 га, 23,8306 га на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до укладених договорів оренди.

Тому, при формуванні податкових повідомлень-рішень платником орендної плати, згідно укладених договорів оренди, визначено ОСОБА_1 , оскільки фермерське господарство «Добробут Л.І.І.» не є стороною договорів оренди, а тому не є платником орендної плати.

На думку відповідача, оскаржувані рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.

22.10.2019 року розгляд справи відкладено на 19.11.2019 року в зв`язку з неявкою позивача.

Ухвалою суду від 10.12.2019 року замінено відповідача Головне управління ДФС України у Вінницькій області на його правонаступника Головного управління ДПС у Вінницькій області.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову, з підстав вказаних у відзиві на адміністративний позов.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, судом встановлено наступне.

22.03.2016 року між Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - Орендар) був укладений договір оренди землі № 01, за умовами якого позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 7,8170 га ріллі, кадастровий номер :02:001:0092, для ведення фермерського господарства із земель резервних територій Чернявської сільської ради, строком на 49 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6986,83 грн. за 1 рік.

23.03.2016 року був оформлений акт передавання-приймання орендної земельної ділянки, згідно якого Орендодавець передає земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0092, площею 7,8170 га, а Орендар приймає вищевказану земельну ділянку.

22.03.2016 року між Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі № 02, за умовами якого позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 10,7932 га ріллі, кадастровий номер :02:004:0227, для ведення фермерського господарства із земель резервних територій Чернявської сільської ради, строком на 49 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9646,96 грн. за 1 рік.

23.03.2016 року був оформлений акт передавання-приймання орендної земельної ділянки, згідно якого Орендодавець передає земельну ділянку кадастровий номер :02:004:0227, площею 10,7932 га, а Орендар приймає вищевказану земельну ділянку.

14.08.2017 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - Орендар) був укладений договір оренди землі № 310.

Пунктом 1 вказаного договору визначено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (земельні ділянки), загальною площею 23,8306 га ріллі, сільськогосподарського призначення з кадастровим номером (кадастровими номерами) :02:006:0132, яка розташована (які розташовані) на території Чернявської сільської ради (за межами населеного пункту) Оратівського району, Вінницької області. Договір укладено на 7 років з моменту укладання. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 69 960, 81 грн. за 1 рік.

Згідно з п. 11 зазначених вище договорів орендна плата вноситься до місцевого бюджету, Орендарем рівними частками за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 14 зазначених вище договорів оренди землі визначено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно з п. 27 договору № 310 від 14.08.2017 року орендар земельної ділянки, окрім іншого, зобов`язаний використовувати земельну ділянку у відповідності до цільового призначення.

Відповідно до положень Закону України «Про фермерське господарство», 06.10.2017 року ОСОБА_1 було створено та зареєстровано фермерське господарство «Добробут Л.І.І.» () за адресою вул. Першотравнева, 21А, с. Чернявка, Оратівський район Вінницька область.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.10.2017 року керівником юридичної особи фермерського господарства «Добробут Л.І.І.» є ОСОБА_1.

04.12.2018 року був оформлений акт приймання-передачі права користування (оренди) земельної ділянки для ведення фермерського господарства орендної земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_1 передає належне право оренди (користування) земельними ділянками згідно договорів оренди № 01 і № 2 від 22.03.2016 року, та № 310 від 14.08.2017 року для ведення фермерського господарства, які знаходяться на території Чернявської сільської ради, площею 7,8170 га, кадастровий номер :02:001:0092; площею 10,7932 га, кадастровий номер :02:004:0227; площею 23,8306 га кадастровий номер :02:006:0132, фермерському господарству «Добробут Л.І.І.» в особі голови ОСОБА_1., яке приймає його та здійснює в подальшому користування даними земельними ділянками від своєї особи для використання у своїх статутних цілях та у господарській діяльності фермерського господарства «Добробут Л.І.І.».

Фермерським господарством «Добробут Л.І.І.» було перераховано (сплачено) орендну плату за 2018 рік та за січень-липень 2019 року, що підтверджується податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), які отримані відповідачем, а також наданими до суду платіжними дорученнями.

Разом з тим, 27.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення № 9-0214 за 2019 рік про визначення податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 9646,96 грн. та № 9-0214 за 2019 рік про визначення податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 69960,81 грн.

На думку позивача, сплата орендної плати має відбуватися фермерським господарством «Добробут Л.І.І.», а тому у нього, як у фізичної особи, відсутній обов`язок зі сплати орендної плати, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Статтею 269 ПК встановлено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст.271 ПК базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

П.286.5 ст.286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 288.1, 288.2 - 288.4 ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Крім того, згідно із ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою. Головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в статуті особа.

Таким чином, укладення договорів оренди земельних ділянок від 22.03.20016 та від 14.08.2017 року, їх державна реєстрація стали передумовою для державної реєстрації фермерського господарства «Добробут Л.І.І.», як юридичної особи.

За наведених обставин та приймаючи до уваги, що орендовану земельну ділянку фактично використовує саме юридична особа - фермерське господарство «Добробут Л.І.І.», а фізична особа, яка її отримала в оренду з цільовим призначенням "для ведення фермерського господарства" здійснює на ній діяльність не особисто, а через створену ним юридичну особу - фермерське господарство, тому орендну плату за орендовану земельну ділянку сплачувало саме фермерське господарство «Добробут Л.І.І.».

Фізичні особи, які отримують в оренду земельні ділянки з цільовим призначенням «для ведення фермерського господарства» здійснюють діяльність на цих землях не особисто, а через створену ними юридичну особу - в даному випадку це фермерське господарство «Добробут Л.І.І.». Лише за таких умов може бути дотримано вимоги згідно укладених договорів щодо цільового використання цих земель.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 04.09.2018 року прийнятій у справі № 814/1005/16. Погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що об`єктом плати за землю у розглянутих правовідносинах є земельна ділянка, надана в оренду з метою створення фермерського господарства, а майнові права на таку земельну ділянку передаються до складеного капіталу фермерського господарства, яке реалізовуючи права землекористувача має обов`язок внесення плати за землю.

Щодо аргументів відповідача про те, що орендарем земельних ділянок є позивач, а тому згідно п. 288.2 ст. 288 ПК України від 02.12.10 № 2755-VI, саме він є платником орендної плати, а також про різну практику Верховного Суду у правовідносинах, які є тотожними спірним, то суд зазначає наступне.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

У рішенні від 4 жовтня 2010 року по справі "Щокін проти України" Європейський суд вказав, що відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56).

У разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків (п. 57).

В іншому випадку, втручання у майнові права заявника є незаконним для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції (п. 58).

Окресленому підходу кореспондує норма п. 56.21 ст. 56 ПК України від 02.12.10 № 2755-VI, згідно якої, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, питання щодо визначення статусу земель фермерського господарства та фактичних користувачів такої землі неодноразово було предметом розгляду Великої палати Верховного суду. І не дивлячись на те, що предметом розгляду даних справ Великою палатою була предметна юрисдикція розгляду спорів за участю фермерського господарства, але разом з тим, Великою палатою у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц та від 12 грудня 2018 року № 388/1103/16-ц, від 0З.04.2019 року у справі №628/776/18 та у постанові від 20.03.2019 по справі № 615/2197/15-ц викладено правовий висновок про те, що з комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Отже, незважаючи на те, що у спорі який розглядається, об`єктом плати за землю є земельні ділянки, орендарем яких за договором формально вважається позивач, однак враховуючи, що такі ділянки надавалися з метою створення фермерського господарства і майнові права на вказані земельні ділянки перейшли на підставі Закону від 19.06.2003 № 973-IV до ФГ " Добробут Л.І . І.", на переконання суду, саме ФГ є носієм обов`язку внесення плати за землю. Крім того, як встановлено судом, свій податковий обов`язок ФГ " Добробут Л.І. І." виконує належним чином, декларуючи та сплачуючи плату за землю у встановленому порядку, що підтверджується наданими до суду деклараціями та платіжними дорученнями.

Відтак, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та скасування податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 796,07 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 9 646,96 грн. (дев`ять тисяч шістсот сорок шість гривень 96 коп.) та від 27.06.2019 року № 9-0214 на суму податкового зобов`язання 69 960,81 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 81 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений судовий збір при зверненні до суду у сумі 796,07 грн. (сімсот дев`яносто шість гривень 07 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Повне судове рішення складено та підписано суддею 16.12.2019.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна