Справа № 815/3125/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/3125/18
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року, ухвалене в порядку загального позовного провадження о 12:37 год. в м. Одесі, повний текст рішення складений та підписаний 19.07.2019 р., по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просила визнання неправомірними дії командира в/ч НОМЕР_2 стосовно позбавлення позивача премії та щомісячної грошової винагороди за березень-квітень 2017 року; визнати неправомірними дії командира в/ч НОМЕР_1 стосовно позбавлення позивача премії та щомісячної грошової винагороди за липень 2017 року; скасувати накази командира військової частини НОМЕР_2 №156, №157 від 03.04.2017 року; скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №120 від 03.08.2017 року; зобов`язати командирів військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_1 виплатити позивачу неправомірно стягнуті премії та щомісячні грошові винагороди до грошового забезпечення за березень-квітень та липень 2017 року у розмірі 11583,82 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач була двічі неправомірно позбавлена премії та надбавки до заробітної плати за одне і те саме правопорушення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року позовну заяву задоволено частково. Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №295 від 03.08.2017 року. Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №296 від 03.08.2017 року. Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №297 від 03.08.2017 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію, щомісячну додаткову грошову винагороду та надбавку за виконання особливо важливих завдань за липень 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08 2017 р. № 297 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби за липень 2017 року» старший солдат ОСОБА_1 була збавлена премії в повному обсязі. Підставою позбавлення премії гр. ОСОБА_1 за липень 2017 року стала постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.06.2017 р. по справі 504/950/17 (провадження №3/504/369/17). Інформація щодо позбавлення грошового забезпечення за вчинення адміністративного правопорушення у військовій частині НОМЕР_2 гр. ОСОБА_1 на момент видання наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 року № 297 у військовій частині НОМЕР_1 була відсутня. Таким чином, на думку апелянта, військова частина НОМЕР_1 діяла відповідно до зазначеної норми матеріального права. Також в рішенні суду зазначено скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 р. № 295 «Про виплату щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за липень 2017», від 03.08.2017р. № 296 «Про виплату надбавки за виконання особливо важливих завдань військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за липень 2017 року» та від 03.08.2017р. № 297 «Про преміювання військовослужбовців військової частини за їх особистий внесок у загальні результати служби за липень 2017 доку», однак, апелянт зазначає, що зазначені накази командира військової частини НОМЕР_1 стосуються не лише гр. ОСОБА_1 , а всіх віськовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - військова частини НОМЕР_2 зазначають, що погоджуються з рішенням суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог до військова частини НОМЕР_2 , а з апеляційною скаргою відповідача військової частини НОМЕР_1 незгодні та заперечують проти неї в частині скасування рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача та вказують, що військова частина НОМЕР_2 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до військової частини НОМЕР_2 - підтримує. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2017 року № 156 ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі на підставі п.31.6 Наказу МОУ № 260 від 11.06.2008 року. У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2017 року № 157 ОСОБА_1 позбавлено премії в повному обсязі на підставі п.10 Наказу МОУ № 550 від 24.10.2016 року. Станом на той час ще був чинний наказ МОУ № 260 від 11.06.2008 року (зі змінами та доповненнями) Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Виходячи із вищезазначеного, військова частина у своїй діяльності, керувалась виключно нормативно-правовими актами і ніяк немогла діяти у супереч закону. З огляду на зазначене військова частини НОМЕР_2 просить у скасуванні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року відмовити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та до 06.06.17 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого оператора відділення радіоперехоплення загону радіорозвідки, а з 07.06.2017 року перебуває на посаді старшого оператора взводу зв`язку центру інформаційних систем першого польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , про що свідчать відповідні накази (аркуші справи 158, 159).

Під час виконання обов`язків військової служби 21 березня 2017 року ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання командиром військової частини НОМЕР_2 протоколу про військове адміністративне правопорушення №3 від 21.03.2017 року, який разом з протоколом медичного огляду № 000184 від 21.03.17 р. був направлений до Комінтернівського районного суду Одеської області.

За результатами розгляду протоколу Комінтернівським районним судом Одеської області 11.05.2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями. В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала у вчиненні адміністративного правопорушення (аркуш справи 151).

Враховуючи перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби, наказами командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2017 № 156 та № 157 позивача позбавлено у повному обсязі премії та додаткової грошової винагороди за березень 2017 року (аркуші справи 154, 157).

Крім того, враховуючи отримання 05.07.2017 року військовою частиною НОМЕР_1 , в якій позивач проходив службу на цю дату, постанови Комінтернівського районного суду Одеської області про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями), наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2017 № 295, № 296, № 297 позивача позбавлено додаткової грошової винагороди, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії за липень 2017 р. (аркуші справи 160, 207, 208).

Позивач не погоджується з правомірністю наказів командира військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 про позбавлення її грошового забезпечення, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог в частині скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296, №297 від 03.08.2017 року, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу премію, щомісячну додаткову грошову винагороду та надбавку за виконання особливо важливих завдань за липень 2017 року, а в іншій частині , суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за № 638/15329 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі-Інструкція №260).

Відповідно до п.1.1 Інструкції №260 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Згідно з п.1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 15.8 Інструкції №260 надбавка за виконання особливо важливих завдань не виплачується у місяці, у якому наказом відповідного командира (начальника) на військовослужбовця накладене таке дисциплінарне стягнення: попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; позбавлення військового звання; звільнення з військової служби у зв`язку зі службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман); позбавлення сержантського (старшинського) звання, військового звання старший солдат (старший матрос).

У разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, надбавка не виплачується за місяць, в якому така постанова надійшла у військову частину.

Військовослужбовцям, засудженим за вчинення злочину, за місяць, у якому обвинувальний вирок суду набрав законної сили, або за місяць, у якому він надійшов у військову частину, надбавка не виплачується.

Відповіідно до п. 31.1 розділу ХХХІ Інструкції №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Згідно з п.31.6 розділу ХХХІ Інструкції №260 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії повністю: за невихід на службу без поважних причин; за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, позбавлення військового звання (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)); у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (за місяць, у якому така постанова надійшла у військову частину); у разі накладення на військовослужбовця у календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення зауваження (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)); у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість (за місяць, у якому було здійснено відрахування); у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу або науково-дослідної установи (за місяць, у якому закінчилося навчання).

Відповідно до п.31.7 розділу ХХХІ Інструкції №260 військовослужбовці не преміюються за той розрахунковий місяць, у якому вони допустили порушення чи проступок (за винятком випадків, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 31.6 розділу XXXI цієї Інструкції).

Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Військовослужбовцям, безпосередньо підпорядкованим командиру військової частини, у разі позбавлення їх премії повністю або частково конкретні причини, які стали підставою для цього, обов`язково доводяться до їх відома командиром військової частини під час особистої співбесіди.

Наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 р. №550, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2016 р. за № 1470/29600 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція №550).

Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Відповідно до п.10 Інструкції №550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому ці накази надійшли до військової частини.

Таким чином, з аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що командир військової частини наділений повноваженнями щодо позбавлення військовослужбовців премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, надбавка за виконання особливо важливих завдань в разі, зокрема, вживання алкогольних напоїв на території військової частини, прибуття на службу в нетверезому стані, або у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається проведення медичного огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння та направлення протоколу такого огляду разом з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення до Комінтернівського районного суду Одеської області, яким 11.05.2017 року винесення рішення про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні цього правопорушення (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями) (а.с. 151). Зазначене рішення набрало законної сили, не було оскаржене та з тексту рішення вбачається, що ОСОБА_1 не заперечувала проти вчинення порушення та свою вину визнала.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи зазначені обставини та доведеність вини позивача, в даному випадку позивач має нести відповідальність за вчинене порушення, а тому дії командира військової частини НОМЕР_2 стосовно позбавлення позивача премії та щомісячної грошової винагороди за березень 2017 року є правомірними.

Крім того, є правомірними накази командира військової частини НОМЕР_2 №156, №157 від 03.04.2017 року, якими позивача фактично позбавлено премії та щомісячної додаткової грошової винагороди, а тому ці накази скасуванню не підлягають.

Також вірним є висновок суду першої інстанції, що норми п. 31.6, 31.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та п. 10 Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України передбачають право командира військової частини позбавляти премії та щомісячної додаткової грошової винагороди за вчинення вищезазначеного порушення в місяці, в якому це порушення допущено військовослужбовцем, тобто за березень 2017 року, що і було зроблено командиром військової частини НОМЕР_2 наказами від 3 квітня 2017 року, а підтвердженням вини позивача є протокол медичного огляду, щодо якого заперечення у позивача відсутні.

Враховуючи правомірність дій та наказів командира військової частини НОМЕР_2 , вірним є висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_2 вчинити дії, тобто, виплатити позивачу неправомірно стягнені премію та щомісячну грошову винагороду також задоволенню не підлягають.

Що стосується наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 295, № 296, № 297 від 03.08.2017 року, якими позивача позбавлено грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з положеннями п. 31.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, п. 10 Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення, а зменшення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди може бути здійснено або в тому місяці, у якому допущені порушення, або за місяць отримання наказів.

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається неможливість притягнення особи до відповідальності двічі за одне і те ж саме порушення, однак наказами командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296, №297 від 03.08.2017 року позивача позбавлено премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, надбавка за виконання особливо важливих завдань за порушення, яке допущене в березні 2017 року (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями) та за яке командиром військової частини НОМЕР_2 вже притягнуто позивача до відповідальності у вигляді позбавлення премії та щомісячної додаткової грошової винагороди, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку, має місце подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те те, що вказані накази повністю підлягають скасуванню, оскільки вони стосуються не лише ОСОБА_1 , а всіх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а тому підлягають скасуванню лише в частині, яка стосується ОСОБА_1 у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію, щомісячну додаткову грошову винагороду та надбавку за виконання особливо важливих завдань за липень 2017 року.

При цьому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки про існування наказів командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296 від 03.08.2017 року позивачу не було відомо та вони були надані суду першої інстанції тільки під час розгляду справи по суті, але ці накази стосуються позбавлення позивача грошового забезпечення за порушення, яке відбулося 21 березня 2017 року (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями), тобто, стосуються предмету спору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та скасування всіх наказів командира військової частини НОМЕР_1 у частині, що стосується ОСОБА_1 щодо позбавлення позивача грошового забезпечення за вчинене адміністративне правопорушення, тобто, і тих, щодо яких позивач не заявляв позовні вимоги, а також зобов`язання, не тільки виплатити, а і нарахувати позивачу грошове забезпечення, якого вона була позбавлена, в тому числі і надбавку за виконання особливо важливих завдань, щодо якої позивач позовні вимоги не заявляв, з метою ефективного і повного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

При цьому, відсутні підстави для визнання протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 стосовно позбавлення позивача грошового забезпечення та визнання протиправними наказів командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296, №297 від 03.08.2017 року, оскільки норми Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, Інструкції про розмір і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України передбачають право на позбавлення військовослужбовця грошового забезпечення командиром військової частини при отриманні рішення суду про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення, що і було зроблено командиром військової частини у відповідності до вимог законодавства.

При цьому, у суду першої та апеляційної інстанцій відсутні докази обізнаності командира військової частини НОМЕР_1 про застосування раніше в іншій військовій частині до позивача за це порушення відповідальності у вигляді позбавлення грошового забезпечення та висновок суду про необхідність скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296, №297 від 03.08.2017 року випливає з неможливості подвійного притягнення до відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем допущена технічна помилка в позовних вимогах, де позивач просила скасувати наказ №120 від 03.08.2017 року, оскільки він не стосується позбавлення позивача грошового забезпечення, а стосується виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та дата наказу не відповідає фактичній даті його винесення.

В даному випадку позовні вимоги стосувались наказу командира військової частини НОМЕР_1 №297 від 03.08.2017 року, який і був доданий до позовної заяви.

Що стосується позовної вимоги про виплату позивачу грошового забезпеченні із зазначенням конкретної суми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана вимога є передчасною, у зв`язку з чим вірним є висново суду першої інстанції про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію, щомісячну додаткову грошову винагороду та надбавку за виконання особливо важливих завдань за липень 2017 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року підлягає зміні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року змінити в частині скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 №295, №296, №297 від 03.08.2017 року та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Скасувати абз.3, 4 п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №295 від 03.08.2017 року: «Не виплачувати додаткову грошову винагороду старшому солдату ОСОБА_1 , старшому оператору взводу зв`язку центру інформаційних систем першого польового вузла зв`язку. Підстава: постанова суду (провадження № 3/504/369/17 від 11.05.2017».

Скасувати абз.3, 4 п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №296 від 03.08.2017 року: «Не виплачувати надбавку старшому солдату ОСОБА_1 , старшому оператору взводу зв`язку центру інформаційних систем першого польового вузла зв`язку. Підстава: постанова суду (провадження № 3/504/369/17 від 11.05.2017».

Скасувати абз.5, 6 п.4.4. наказу командира військової частини НОМЕР_1 №297 від 03.08.2017 року: «Не виплачувати премію старшому солдату ОСОБА_1 , старшому оператору взводу зв`язку центру інформаційних систем першого польового вузла зв`язку. Підстава: постанова суду (провадження № 3/504/369/17 від 11.05.2017».

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: О.І. Шляхтицький