Справа № 825/2374/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2374/17 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлова Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Чернігівській області до державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мілл Інвест» про надання дозволу на погашення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», в якому просив надати дозвіл на погашення податкового боргу в сумі 2581706,36 грн за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю, надано ГУ ДФС у Чернігівській області дозвіл на погашення податкового боргу у сумі 2581706,36 грн, за рахунок майна ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», що перебуває у податковій заставі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням Міністерство аграрної політики та продовольства України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» входить до сфери управління Мінагрополітики, при цьому оскаржуваним судовим рішенням надано дозвіл на відчуження з державної власності державного майна, яке передано підприємству (із спеціальним статусом) і входить до його цілісного майнового комплексу, що суперечить положенням податкового законодавства, оскільки до складених податковим керуючим актів опису майна відповідача було включено виключно нерухоме майно, що входить до цілісного майнового комплексу підприємства.

Протокольною ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року задоволено клопотання ТОВ «Мілл Інвест» та залучено вказане товариство до участі у справі в статусі третьої особи.

ТОВ «Мілл Інвест» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило про необґрунтованість доводів апелянта, що майно Філії «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП» належить до цілісного майнового комплексу, оскільки єдиним належним доказом включення Філії «Хлібна База №87» до складу цілісного майнового комплексу може бути перелік майна за формою додатку №1, складений у відповідності до Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу держаного підприємства, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1954 від 29 грудня 2010 року.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 2581706,36 грн, який є триваючим з липня 2015 року, при цьому товариству надсилались податкова вимога, податковим органом складались акти опису активів, на які поширюється право податкової застави та майна, податковий борг стягувався в судовому порядку, Ніжинською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області виставлялись інкасові доручення, які повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на розрахункових рахунках платника, що свідчить про наявність підстав для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що задоволення позову є неможливим, оскільки Філія «Хлібна База №87» не є юридичною особою, а являється відокремленим підрозділом ДП «Ніжинський КХП», яке не підлягає приватизації, а відповідно до п.87.3.5 ст.87 ПК України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації.

Відповідач, будучі належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання суду апеляційної інстанції не забезпечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, представника позивача та представників третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач є державним підприємством, засновником якого є Міністерство аграрної політики та продовольства України, місцезнаходженням ДП «Ніжинський КХП» є Чернігівська обл., м.Ніжин, пров.Урожайний, 16, до відокремлених підрозділів юридичної особи належить Філія «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП», розташована за адресою Чернігівська обл., Бамацький район, м.Бахмач, вул.Східна, 13, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10-12 т.1).

Відповідач перебуває на податковому в Ніжинській ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області як платник податків, зокрема, податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податку на прибуток підприємств, відповідно до ідентифікаційних даних ДП «Ніжинський КХП» на 11 грудня 2017 року (а.с.34 т.1).

У зв`язку з наявністю у відповідача триваючого податкового боргу з наведених вище податків, контролюючим органом здійснювались заходи з метою його погашення, а саме: здійснювався опис активів, на які поширюється право податкової застави, про що складено акти від 13 січня 2010 року №1/24-042 (а.с.22 т.1) на загальну суму 261109,02 грн, від 16 листопада 2010 року №10 (а.с.21 т.1) на загальну суму 653017,62 грн; описувалось майно підприємства, про що складені акти від 27 грудня 2011 року №22 (а.с.20 т.1) на загальну суму 692857,81 грн, від 29 січня 2015 року №3/26-042 (а.с.18 т.1) на загальну суму 975721,91 грн; направлялась податкова вимога форми «Ю» від 11 жовтня 2011 року №122 (а.с.12 т.1) про наявність податкового боргу за узгодженим податковим зобов`язанням в розмірі 3919,65 грн; подавались позови про стягнення суми податкового боргу в судовому порядку, за якими постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі №825/752/16 (а.с.26 т.1) стягнуто з ДП «Ніжинський КХП» з рахунків у банках податковий борг по ПДВ в сумі 3439275,60 грн, по земельному податку - 468471,17 грн, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі №825/1810/16 (а.с.28 т.1) стягнуто з розрахункових рахунків ДП «Ніжинський КХП» податковий борг з ПДВ у розмірі 1125758,04 грн, з земельного податку у розмірі 287871,26 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1824,59 грн, з податку на прибуток підприємств - 3295,26 грн; направлялись до Ніжинського МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області виконавчі листи для примусового виконання судових рішень щодо стягнення з ДП «Ніжинський КХП» податкового боргу (а.с.30-31 т.1); формувались інкасові доручення (розпорядження) від 18 листопада 2016 року №197 та №196 (а.с.32) та від 12 вересня 2016 року №174, №173 (а.с.33 т.1), які повертались без виконання, оскільки залишок коштів на рахунку відсутній.

Незважаючи на вчинені контролюючим органом заходи, платником податків податковий борг сплачено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем не надано суду доказів того, що майно, яке знаходиться у податковій заставі відноситься до цілісного майнового комплексу ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», а зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджено факт здійснення Ніжинською ОДПІ заходів по стягненню коштів з рахунків відповідача у банках на суму податкового боргу у розмірі 2581706,36 грн., шляхом направлення інкасових доручень до банківських установ, а також факт опису майна платника податків у податкову заставу, наявні підстави для надання дозволу на погашення податкового боргу у сумі 2581706,36 грн, за рахунок майна ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів», що перебуває у податковій заставі.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За положеннями ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 89.1 ст.89 ПК України встановлено, що право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Згідно з п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу встановлений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22. Цей механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до пункту 12.4 зазначеної Інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

У разі недостатності коштів платника податків для погашення податкового боргу, контролюючий орган відповідно до абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, таке погашення здійснюється на підставі рішення суду та прийнятого на його підставі рішення контролюючого органу шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями в порядку, визначеному пунктами 95.7-95.21 статті 95 Податкового кодексу України.

Аналіз вищезазначених положень податкового законодавства свідчить про те, що Податковим кодексом України чітко визначено послідовність дій контролюючого органу щодо стягнення податкового боргу. Надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, можливо лише за умови недостатності коштів, які перебувають у власності такого платника.

При цьому, звертаючись до суду з вимогою про надання дозволу на погашення заборгованості за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, контролюючий орган повинен зазначити, які заходи були ним вжиті з метою погашення боргу платника податків за рахунок належних йому коштів та чим це підтверджується, а також надати докази недостатності у такого платника грошових коштів - готівкових чи на рахунках у банку, необхідних для повного погашення його боргу перед бюджетом.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №808/4269/15, який в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З поданих позивачем доказів вбачається наявність у відповідача триваючої податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податку на прибуток підприємств в загальному розмірі 2581706,36 грн, що в повному обсязі підтверджується копією інформаційної довідки про наявність заборгованості ДП «Ніжинський КХП» №17-022 від 12 грудня 2017 року (а.с.14-17 т.1).

Факт належного вжиття попередніх заходів з метою погашення боргу платника податків підтверджується актами опису активів, на які поширюється право податкової застави від 13 січня 2010 року №1/24-042 (а.с.22 т.1) на загальну суму 261109,02 грн, від 16 листопада 2010 року №10 (а.с.21 т.1) на загальну суму 653017,62 грн; актами опису майна підприємства, від 27 грудня 2011 року №22 (а.с.20 т.1) на загальну суму 692857,81 грн, від 29 січня 2015 року №3/26-042 (а.с.18 т.1) на загальну суму 975721,91 грн; корінцем податкової вимог форми «Ю» від 11 жовтня 2011 року №122 із доказами її отримання відповідачем 27 жовтня 2011 року (а.с.12 т.1) копіями постанов Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі №825/752/16 (а.с.26 т.1), якою стягнуто з ДП «Ніжинський КХП» з рахунків у банках податковий борг по ПДВ в сумі 3439275,60 грн, по земельному податку - 468471,17 грн, та від 20 жовтня 2016 року у справі №825/1810/16 (а.с.28 т.1), якою стягнуто з розрахункових рахунків ДП «Ніжинський КХП» податковий борг з ПДВ у розмірі 1125758,04 грн, з земельного податку у розмірі 287871,26 грн, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1824,59 грн, з податку на прибуток підприємств - 3295,26 грн; листами до Ніжинського МВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області (а.с.30-31 т.1), якими для примусового виконання направлялись виконавчі листи щодо стягнення з ДП «Ніжинський КХП» податкового боргу, інкасовими дорученнями (розпорядженнями) від 18 листопада 2016 року №197 та №196 (а.с.32) та від 12 вересня 2016 року №174, №173 (а.с.33 т.1) із відміткою про їх повернення без виконання, з підстав відсутності залишку коштів на рахунку ДП «Ніжинський КХП».

При цьому, відомості про обтяження нерухомого майна Філії «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП» на підставі рішення начальника Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області про опис майна у податкову заставу №78 від 27 грудня 2011 року, що перебуває за адресою Чернігівська обл., Бахмацький район, с . Бахмач , вул.Східна, 13 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №33392533 від 10 лютого 2015 року, №33830627 від 18 лютого 2015 року та №33400482 від 10 лютого 2015 року (а.с.29-31 т.1).

Наведене свідчить про наявність передбачених податковим законодавством підстав для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів зазначає, що ні відповідач, ні апелянт не наводить жодних обґрунтувань стосовно відсутності у ДП «Ніжинський КХП» податкового боргу, правильності його розрахунку позивачем, обґрунтувань щодо невжиття передбачених законодавством заходів, які передують зверненню контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо оскарження в адміністративному чи судовому порядку рішень контролюючого органу про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги форми «Ю» від 11 жовтня 2011 року №122 чи подання заперечень на акти опису активів, на які поширюється право податкової застави від 13 січня 2010 року №1/24-042 (від 16 листопада 2010 року №10, акти опису майна підприємства від 27 грудня 2011 року №22 від 29 січня 2015 року №3/26-042.

При цьому, апелянт стверджує, що нерухоме майно Філії «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП», що розташоване за адресою Чернігівська обл., Бахмацький район, с.Бахмач, вул.Східна, 13 включено до складу цілісного майнового комплексу ДП «Ніжинський КХП», що унеможливлює надання судом дозволу на відчуження з державної власності державного майна, оскільки це прямо суперечить положенням ПК України.

Виключний перелік майна, яке не може бути використане як джерело погашення податкового боргу платника податків, наводиться у п.87.3 ст.87 ПК України, згідно з яким до такого майна належать:

- майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави;

- майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління;

- майнові права інших осіб, надані платнику податків у користування або володіння, а також немайнові права, у тому числі права інтелектуальної (промислової) власності, передані в користування такому платнику податків без права їх відчуження;

- кошти кредитів або позик, наданих платнику податків кредитно-фінансовою установою, що обліковуються на позичкових рахунках, відкритих такому платнику податків, суми акредитивів, що виставлені на ім`я платника податків, але не відкриті, суми авансових платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств суднобудівної промисловості (клас 35.11 група 35 КВЕД ДК 009:2005), отримані від замовників морських та річкових суден та інших плавучих засобів.

- майно, включене до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України;

- майно, вільний обіг якого заборонено згідно із законодавством України;

- майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу";

- кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2013 року №696-р передано цілісні майнові комплекси державних підприємств із сфери управління Державного агентства резерву до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства за переліком згідно з додатком, до яких належить ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів».

На виконання зазначеного розпорядження та у відповідності до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21 жовтня 2013 року №621 «Про приймання цілісних майнових комплексів Державного агентства резерву України до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України» складено акт приймання-передачі (а.с.150 т.1), що Міністерство прийняло станом на 01 листопада 2013 року до свого управління цілісний майновий комплекс ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» згідно з додатками, які є невід`ємною частиною цього акту.

При цьому, відповідно до інвентаризаційних описів основних засобів ДП «Ніжинський КХП» станом на 01 листопада 2011 року №№1-16 (а.с.170-200 т.6) до основних засобів відповідача належать будівлі та споруди, машини та обладнання, інші основні засоби, з їх місцезнаходженням: Чернігівська обл., м.Ніжин, пров.Урожайний, 16; Чернігівська обл., м.Ніжин, вул.Носівський Шлях, 19; Чернігівська обл., Борзнянський район, с.Памятне, вул.Щорса, 39; Чернігівська обл., Ніжинський район, с.Червоний Шлях.

Жодної інформації про включення Філії «Хлібна База №87», розташованої за адресою Чернігівська обл., Бахмацький район, м.Бахмач, вул.Східна, 13 до основних засобів ДП «Ніжинський КХП» матеріали справи не містять.

Подані скаржником до суду інвентаризаційні описи основних засобів підприємства ДП «Хлібна база 87» за результатами перевірки фактичної наявності основних засобів (а.с.2, 3, 13, 27-29, 33-35 т.7) жодним чином не свідчать, про віднесення Філії «Хлібна База №87» до складу цілісного майнового комплексу ДП «Ніжинський КХП».

При цьому, податковим законодавством чітко визначено, що порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України.

Наказом Фонду державного майна України № 1954 від 29 грудня 2010 року затверджено Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, відповідно до п.5-8 якого після дати вручення підприємству податкової вимоги, яка надсилається (вручається) платнику податку в порядку, визначеному статтею 59 Податкового кодексу України, не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати ним суми грошового зобов`язання наказом керівника підприємства затверджується рішення про проведення інвентаризації майна підприємства, склад інвентаризаційної комісії та дата інвентаризації. До складу інвентаризаційної комісії, яку очолює керівник підприємства, залучаються головні спеціалісти та інші фахівці, обізнані з відповідною технологією та організацією виробництва. Датою інвентаризації є дата не пізніше третього календарного дня від дати вручення підприємству податкової вимоги. Інвентаризація майна проводиться згідно з чинним законодавством і повинна бути завершена в строк до 15 календарних днів після визначеної наказом дати інвентаризації.

Результати інвентаризації узагальнюються на засіданні інвентаризаційної комісії та оформляються протоколом, який підписується всіма членами комісії та затверджується керівником підприємства.

На підставі матеріалів інвентаризації підприємство в п`ятиденний строк після затвердження результатів інвентаризації складає пооб`єктні переліки майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, та майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, за відповідними формами, наведеними в додатках 1 та 2 до цього Положення. Під час формування переліків керуються вимогами пункту 4 цього Положення та частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна". Зазначені переліки майна підприємство подає на затвердження до органу, уповноваженого управляти таким державним майном.

Орган, уповноважений управляти державним майном, затверджує окремо перелік майна, що включається, та перелік майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, в строк до п`яти календарних днів після дня надходження переліків.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, вбачається, що належним доказом включення майна до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації є відповідний «Перелік майна, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації», що складається за формою Додатку № 1 до Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства.

Іншого порядку віднесення майна до такого, що входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, яке не підлягає приватизації, законодавством України не передбачено.

Наявність у Філії «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП» статусу відокремленого підрозділу, що не є юридичною особою, не є свідченням того, що майно такої філії належить до складу цілісного майнового комплексу ДП «Ніжинський КХП».

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 22 жовтня 2008 року внесено запис про припинення юридичної особи ДП «Хлібна база № 87». Майно вказаного підприємства передано на баланс створеного відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про управління об`єктами державної власності» та на підставі наказу ДП «Ніжинський КХП» від 01 серпня 2008 року №94 відокремленого підрозділу, без статусу юридичної особи, в структурі ДП «Ніжинський КХП» - Філії «Хлібна База № 87» ДП «Ніжинський КХП».

Таким чином, статус цілісного майнового комплексу у ДП «Ніжинський КХП» був наявний у відповідача до створення в його структурі відокремленого підрозділу без статусу юридичної особи Філії «Хлібна База № 87», що жодним чином не вплинуло на склад такого цілісного майнового комплексу і структуру його основних засобів.

При цьому, у відповідь на адвокатський запит від 17 жовтня 2019 року державним підприємством «Ніжинський КХП» листом від 23 жовтня 2019 року вих.№346 (а.с.132 т.7) надано Інформацію щодо стану індивідуально визначених об`єктів нерухомого майна у кількості 33 найменування, розташованого за адресою: м. Бахмач , вул.Східна, 13 станом на 01 січня 2018 року (а.с.133 т.7), відповідно до якої майно, балансоутримувачем якого була Філія «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП» до цілісного майнового комплексу ДП Ніжинський КХП» не приналежне, було набуто після формування зазначеного цілісного майнового комплексу, відсутній статус окремого цілісного майнового комплексу.

Колегія суддів звертає увагу, що надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі не є тотожнім здійсненню реалізації відповідного майна, а лише передбачає перехід до наступного етапу погашення податкового боргу, який має відбуватись у визначеному законодавством порядку, передбаченому ст.95 ПК України, відповідно до п.95.3 якої рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 95.7 ст.95 ПК України встановлено, що продаж майна платника податків здійснюється на публічних торгах та/або через торгівельні організації.

Продаж майна платника податків на публічних торгах здійснюється у такому порядку: майно, яке може бути згруповано та стандартизовано, підлягає продажу за кошти виключно на біржових торгах, які проводяться біржами, що створені відповідно до закону і визначені контролюючим органом на конкурсних засадах; цінні папери - на фондових біржах у порядку, встановленому Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок"; інше майно, об`єкти рухомого чи нерухомого майна, а також цілісні майнові комплекси підприємств підлягають продажу за кошти виключно на цільових аукціонах, які організовуються за поданням відповідного контролюючого органу на зазначених біржах.

Згідно з 95.9 ст.95 ПК України у разі якщо продажу підлягає цілісний майновий комплекс підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, чи якщо згідно із законодавством з питань приватизації для відчуження майна підприємства необхідна попередня згода органу приватизації або іншого державного органу, уповноваженого здійснювати управління корпоративними правами, продаж майна такого підприємства організовується державним органом приватизації за поданням відповідного контролюючого органу із дотриманням законодавства з питань приватизації. При цьому інші способи приватизації, крім грошової, не дозволяються.

При цьому, відповідно до п.87.4 ст.87 ПК України посадові особи, у тому числі державні виконавці, які прийняли рішення про використання майна, визначеного пунктом 87.3 цієї статті, як джерела погашення грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.

Отже, рішення про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна переданого в податкову заставу є наступним етапом погашення податкового боргу. Таке рішення приймається саме контролюючим органом, при цьому підлягає встановленню можливість використання майна платника податків, як джерела погашення податкового боргу, належність такого майна до цілісного майнового комплексу підприємства, майно якого перебуває у державній або комунальній власності, в тому числі державних підприємств, які не підлягають приватизації та у випадку, якщо контролюючим органом прийнято відповідне рішення про використання майна, визначеного п.87.3 ст.87 ПК України, посадові особи такого органу нестимуть відповідальність відповідно до закону.

З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності передбачених законодавством підстав для надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, не підтвердження факту віднесення майна Філії «Хлібна База № 87» до цілісного майнового комплексу ДП «Ніжинський КХП», враховуючи, що такий факт підлягає встановленню на етапі прийняття контролюючим органом відповідного рішення про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта, що контролюючим органом було порушено порядок звернення до суду за дозволом на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, оскільки відповідно до п.96.2 ст.96 ПК України, виключно, якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про: надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків; досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету; ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії; виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.

Тобто, здійснення заходів з реалізації майна, переданого в податкову заставу, передують зверненню до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з відповідним поданням.

При цьому, контролюючий орган звертався до Міністерства аграрної політики та продовольства України з метою вжиття заходів щодо припинення податкової заборгованості відповідача шляхом прийняття одного з управлінських рішень, передбачених п.96.2 ст.96 ПК України, однак листом від 25 квітня 2014 року №37-27-3-15/5731 (а.с.137, 146 т.4) Міністерство повідомило, що компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання Мінагрополітики України не можливі, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не передбачено виділення коштів на зазначені цілі, порядок досудової санації такого платника податків, який не підлягає приватизації, за рахунок коштів державного бюджету чинним законодавством не визначений, повідомлено про надання Міністерству економічного розвитку та торгівлі України пропозиції щодо доцільності залишення ДП «Ніжинський КХП» в переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, запропоновано розглянути питання щодо можливості повторного укладення договору про розстрочення грошового зобов`язання та податкового боргу.

Листом від 13 травня 2016 року №37-27-1-15/6995 (а.с.145 т.4) Міністерство аграрної політики та продовольства України повідомило Ніжинську ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, що ДП «Ніжинський КХП» є самостійним суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність в порядку, передбаченому Господарським кодексом України та іншими законами України. Зазначено, що відповідно до ч.5 ст.74 ГК України держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов`язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, колегія суддів зазначає, що підстави для скасування судового рішення в апеляційному порядку визначені ст.317 КАС України, відповідно до ч.1 якої такими підставами є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому, відповідно до п.7 ч.3 ст.317 КАС України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Положеннями ч.1, 2 ст.257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.4 наведеної статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки спір в рамках даної справи не належить до спорів, визначених ч.4 ст.257 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що розглядаючи дану справу за правилами спрощеного провадження суд першої інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли бути обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо застосування практики Європейського суду з прав людини щодо поваги до остаточності судових рішень.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява №4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції в рамках даної справи набрало законної сили 22 травня 2018 року, після постановлення Київським апеляційним адміністративним судом ухвали про повернення апеляційної скарги ДП «Ніжинський КХП» (а.с.131 т.1), в силу вимог ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року було реалізовано шляхом проведення цільового аукціону з реалізації майна платника податків ДП «Ніжинський КХП», результати якого зафіксовано у протоколі №78/18 від 20 грудня 2018 року (а.с.45 т.5), відповідно до якого власником майна відповідача, яке перебувало у податковій заставі ГУ ДФС у Чернігівській області та знаходилось на балансі Філії «Хлібна База №87» ДП «Ніжинський КХП» стало ТОВ «Агроу», внаслідок чого між ГУ ДФС у Чернігівській області та ТОВ «Агроу» укладено договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі №78/18-Д від 20 грудня 2018 року (а.с.48 т.5).

В подальшому, вказане майно було придбано ТОВ «Мілл Інвест» на підставі договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26 грудня 2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер 151067998 (а.с.5-38 т.5).

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Таким чином, питання, чи дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Говорячи про «закон», ст.1 Першого протоколу до Конвенції посилається на концепцію, яка вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

За таких обставин, враховуючи, що скасування рішення суду першої інстанції призведе до порушення принципів юридичної визначеності та поваги до остаточності судових рішень, що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, враховуючи вимоги ст.1 Першого протоколу до Конвенції, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма