Справа № 825/1378/17
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 грудня 2019 року Чернігів Справа № 825/1378/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Федорок К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Глущенко О.М., Жугар Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 27.09.2019 про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019 та клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2019 про накладення штрафу та від 06.11.2019 про накладення штрафу та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

01.10.2019 до суду надійшло клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 27.09.2019 № 36/185 про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019 у справі № 825/1378/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

Також, 06.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив за наслідками розгляду звіту відповідача про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту накласти на керівника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, відповідального за виконання судового рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві повторно в новий строк подати до суду звіт про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17.

В судове засідання представник Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату (грошове забезпечення) за період з 18.11.2016 (дата поновлення на посаді) по 31.10.2017 (дата звільнення); стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн. грошового відшкодування моральної шкоди; зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в місячний строк, з дня набрання законної сили постановою суду у справі № 825/1378/17, подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині задоволених позовних вимог, в решті позову відмовлено.

Ухвалою суду від 10.07.2019 зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві подати до суду у місячний строк з дати прийняття даної ухвали суду звіт про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17.

Ухвалою суду від 30.08.2019 задоволено клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019, продовжено строк подання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17 до 30.09.2019, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі № 825/1378/17 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2019 ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2018 про накладення штрафу у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України скасовано, справу направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2018 про накладення штрафу у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

18.11.2019 до суду надійшов звіт Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про виконання судового рішення, в якому заначено, що на виконання ухвали суду уповноваженими працівниками відповідно до висновків суду зроблені відповідні розрахунки та доплата позивачу складає 6794,98 грн. Вказує, що зазначені кошти були виплачені позивачу згідно платіжних доручень № 199 від 26.09.2019 та № 23 від 30.10.2019, а тому з ОСОБА_1 проведено повний та остаточний розрахунок на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 та ухвали суду від 10.07.2019.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з вказаних законодавчих положень вбачається, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту, накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Поряд з тим, суд зауважує, що такі заходи судового контролю підлягають до застосування у разі неподання звіту суб`єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення є неповажними.

Відповідно до довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 10.12.2019 № 2757 позивачу було виплачено грошове забезпечення за період з 18.11.2016 по 31.10.2017 в сумі 22068,37 грн. (до відрахування військового збору 1,5%) (т. 3 а.с. 48).

Вказана інформація підтверджується розрахунково - платіжною відомістю № 17-10-2 за жовтень 2017 року (15273,38 грн. до відрахування військового збору), платіжним дорученням № 199 від 26.09.2019 (2264,17 грн. після відрахування військового збору) та № 23 від 30.10.2019 (4428,89 грн. після відрахування військового збору) (т. 3 а.с. 45-47).

Як вже зазначалося судом в ухвалі від 10.07.2019 за спірний період з 18.11.2016 по 31.10.2017 ОСОБА_1 було відпрацьовано 11 календарних місяців та 13 календарних днів.

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в звіті від 18.11.2019 про виконання судового рішення зазначається, що для розрахунку заборгованості грошового забезпечення взято середньомісячне грошове забезпечення 1901,25 грн. та середньоденне грошове забезпечення 62,34 грн.

Натомість, позивач вважає, що розрахунок грошового забезпечення за період з 18.11.2016 по 31.10.2017 має бути здійснений на підставі нормативного акту, чинного на дату звільнення зі служби, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799.

Досліджуючи питання виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 в частині нарахування та виплати заробітної плати за спірний період, суд враховує, що розглядаючи справу № 825/1378/17 по суті та приймаючи вказане судове рішення, судом було встановлено, що позивачу після поновлення на роботі за рішення суду не було встановлено посадовий оклад, грошове забезпечення не нараховувалося та не виплачувалося.

Так, згідно наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 37 о/с від 18.11.2016 майора міліції ОСОБА_1 було поновлено на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини штабу Дніпровського районного управління з 06.11.2015.

Чинне законодавство України розмежовує поняття та підстави для обчислення середньої заробітної плати та для обчислення заробітної плати.

В даному випадку, позивач звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості саме по заробітній платі (грошовому забезпеченні), а не про стягнення середнього заробітку.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, визначені випадки, у яких застосовується порядок обчислення середньої заробітної плати, до яких обчислення заробітної плати не відноситься.

Разом з тим, поновлюючи працівника на роботі, роботодавець зобов`язаний поновити працівникові попередні умови праці, в тому числі оплату праці.

Як встановлено судом, до звільнення зі служби в листопаді 2015 року грошове забезпечення позивача складалося з посадового окладу 850 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань 50%, що підтверджується витягом з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 20.03.2012 № 143 о/с.

Також позивачу відповідно до військового звання та вислуги років в обов`язковому порядку мали виплачуватись оклад за військове звання та надбавка за вислугу років.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на час виникнення спірних правовідносин та до 01.03.2018) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, чинним на момент поновлення ОСОБА_1 на посаді 18.11.2016 та який втратив чинність 13.12.2016, були затверджені Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499 в редакції, чинній на час поновлення позивача на посаді), схеми посадових окладів осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, оклади за спеціальними званнями осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, розміри надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Також, пунктами 3 та 4 вищевказаного наказу було установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, затвердженому Інструкцією.

Так, підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції № 499 передбачено, що особам рядового і начальницького складу виплачуються оклади за спеціальними званнями в розмірах, затверджених додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», крім курсантів вищих навчальних закладів МВС, прийнятих на навчання з числа цивільних осіб.

Згідно вказаного додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, розмір окладу за військове звання «майор» складає 125 грн.

Аналогічний розмір окладу за військове звання «майор» визначений додатком 2 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції № 499 встановлено, що посадові оклади встановлюються залежно від штатних посад у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», для курсантів навчальних закладів органів внутрішніх справ згідно з додатком 1, для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатками 4 - 19, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 20.

Додатком 12 до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 посадовий оклад старшого інспектора-чергового районного управління Головного управління МВС в місті Києві складає 800-850 грн.

Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах, затверджених додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (підпункт 2.4.1 пункту 2.4 Інструкції № 499).

На момент звільнення позивача зі служби 31.10.2017 згідно наказу Головного управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 39 о/с (т. 1 а.с. 90), вислуга років позивача складала 21 рік 06 місяців 02 дні, а тому згідно вищезазначеного додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294, надбавка за вислугу років позивача в період з 18.11.2016 по 31.10.2017 повинна складати 35 % (вислуга років від 20 до 25), що в грошовому виразі становить 341,25 грн. ((850+125)*35%).

Також, згідно підпункту 2.5.1 пункту 2.5 Інструкції № 499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, що у випадку позивача складає 658,13 грн. ((850+125+341,25)*50%)

Тобто, розмір місячного грошового забезпечення позивача повинен був становити 1974,38 грн. (850+125+341,25+658,13).

Доказів виплати позивачу інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення матеріали справи не містять.

Щодо факту втрати чинності наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» у спірний період невиплати грошового забезпечення позивачу, то суд зазначає, що на момент поновлення позивача на посаді вказаний наказ був чинним, а подальша втрата ним чинності та неприйняття іншого нормативно-правового акту щодо впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ не можуть бути підставою для перегляду складових грошового забезпечення позивача.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача, що розрахунок грошового забезпечення за період з 18.11.2016 по 31.10.2017 має бути здійснений на підставі нормативного акту, чинного на дату звільнення його зі служби, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, оскільки вказані нормативні акти регулюють порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, натомість позивач службу в Національній поліції не проходив.

Таким чином, враховуючи, що позивачу грошове забезпечення за спірний період не нараховувалось, відсутність інформації про встановлення йому розмірів обов`язкових складових грошового забезпечення, суд вважає за можливе використати для розрахунку заборгованості з грошового забезпечення позивача розраховану самим судом суму 1974,38 грн.

Таким чином, грошове забезпечення за спірний період з 18.11.2016 по 31.10.2017 складає 22573,74 грн. (до відрахування військового збору) (1974,38 грн. * 11 місяців + 1974,38 грн. / 30 календарних днів * 13 календарних днів).

Натомість Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві позивачу виплачено грошове забезпечення за спірний період в загальному розмірі 22068,37 грн. (до відрахування військового збору).

Таким чином, постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 у даній справі залишається невиконаною відповідачем 1 в повному обсязі.

Відповідно до статті 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

До аналогічного висновку прийшов Шостий апеляційний адміністративний суд, приймаючи у даній справі постанову від 21.10.2019, якою скасував ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2018 про накладення штрафу у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, із врахуванням часткового виконання Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки здійснено виплату грошового забезпечення в неповному розмірі, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення нового строку для надання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17 до 27.12.2019.

Разом з тим, Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд, який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф.

При вирішенні питання про накладення штрафу суд враховує, що приписи процесуального законодавства про накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення або неподання звіту не є імперативними, а дозволяють суду діяти на власний розсуд в питанні накладення штрафу.

При цьому, відповідно до вимог частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання.

Згідно частини третьої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення не було своєчасно та у повному обсязі виконано відповідачем, зокрема, внаслідок неправильного обрахування належного позивачу за судовим рішенням розміру грошового забезпечення, тобто виключно з вини вказаного суб`єкта владних повноважень, а не з поважних на те причин.

Отже, суд дійшов висновку про достатність підстав для накладення штрафу на відповідача - керівника суб`єкта владних повноважень, оскільки всі можливі способи впливу у спірних правовідносинах були застосовані і порушник незважаючи на вказане продовжує ухилення від виконання судового рішення в повному обсязі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 01.12.2019 (тобто на дату розгляду заяв позивача про вжиття заходів судового контролю) становить 2102,00 грн.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про необхідність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір буде достатнім для відповідача, та буде спонукати його виконати рішення суду.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.11.2019 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві перебуває в стані припинення, головою ліквідаційної комісії є Нечитайло В.О.

Згідно частини четвертої статті 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином, на ОСОБА_2 , як на керівника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, слід накласти штраф у сумі 42040,00 грн., тобто у двадцяти розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 заявлено два клопотання про накладення штрафу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб з виконання одного судового рішення, та задоволення яких призведе до подвійного накладення штрафу, а тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання позивача від 21.08.2019 про накладення штрафу та від 06.11.2019 про накладення штрафу та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення підлягають задоволенню частково.

Щодо клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 27.09.2019 про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019, то суд зазначає, що дане клопотання представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в судовому засіданні не підтримав, а тому суд вважає за можливе залишити його без розгляду.

Керуючись статтями 241-242, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 27.09.2019 про продовження строку виконання ухвали суду від 10.07.2019 залишити без розгляду.

Клопотання ОСОБА_1 від 21.08.2019 про накладення штрафу та від 06.11.2019 про накладення штрафу та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задовольнити частково.

Встановити Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві новий строк для надання звіту про виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.11.2017 по справі № 825/1378/17 до 27.12.2019.

Накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - голову ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 42040,00 грн. (сорок дві тисячі сорок гривень 00 коп.)

Половину штрафу у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.) стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), іншу половину штрафу у розмірі 21020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 коп.) стягнути на користь Державного бюджету України (рахунок UA6026007, отримувач - УК у Печер.р-ні./Печерс.р-н/21081100, код ЄДРПОУ - 38004897, банк - Казначейство України (ЕАП)).

В решті клопотань ОСОБА_1 відмовити.

Попередити керівника суб`єкта владних повноважень голову ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайла В.О. про те, що за правилами частини шостої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Попередити керівника суб`єкта владних повноважень голову ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Нечитайла В.О. про те, що відповідно до частини сьомої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2019.

Суддя Н.М. Баргаміна