Справа № 420/6851/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6851/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування Постанови від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 щодо стягнення виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Одеська ТЕЦ звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову (від 09.12.2019р. вхід.№46606/19), просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заборгованість, яка підлягає стягненню з АТ Одеська ТЕЦ на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України», підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", у зв`язку з чим, відповідно до п.6 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується.

Відповідач Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 10.12.2019р. вхід.№ЕП/9726/19), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваної постанови від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 про стягнення виконавчого збору, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено обов`язок державного виконавця одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження виносити постанову про стягнення виконавчого збору, незалежно від вчинення виконавчих дій.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/6851/19 за позовом Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування Постанови від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 щодо стягнення виконавчого збору.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 28.10.2019р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., з урахуванням приписів ст.ст.3, 27,40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60425177, якою стягнуто з боржника Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ виконавчий збір у розмірі 6274011,89грн.

Не погодившись із винесеною державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. Постановою про стягнення виконавчого збору ВП №60425177 від 28.10.2019р., позивач Акціонерне товариство Одеська ТЕЦ звернулось до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржувану позивачем Акціонерним товариством Одеська ТЕЦ Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №60425177 від 28.10.2019р., державним виконавцем винесено неправомірно, безпідставно, та у порушення положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, судом встановлено, що Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. у справі №916/933/16 позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 37078808грн. 83коп., 1933897грн. 58коп. три відсотки річних, 23522428грн. 39коп. інфляційні втрати., 204984грн. 16коп. витрати по сплаті судового збору.

На виконання Рішення Господарського суду Одеської області від 29.06.2016р. у справі №916/933/16 ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» отримано Наказ щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 37078808грн. 83коп., 1933897грн. 58коп. три відсотки річних, 23522428грн. 39коп. інфляційні втрати., 204984грн. 16коп. витрати по сплаті судового збору.

Судом з`ясовано, що за наслідками розгляду вищеозначеного Наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. по справі №916/933/16, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. 28.10.2019р. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60425177, якою відкрито виконавче провадження з виконання Наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. по справі №916/933/16 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 37078808грн. 83коп., 1933897грн. 58коп. три відсотки річних, 23522428грн. 39коп. інфляційні втрати., 204984грн. 16коп. витрати по сплаті судового збору.

Також, 28.10.2019р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., з урахуванням приписів п.10 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», винесено Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №60425177, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання Наказу Господарського суду Одеської області від 13.07.2016р. по справі №916/933/16 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 37078808грн. 83коп., 1933897грн. 58коп. три відсотки річних, 23522428грн. 39коп. інфляційні втрати., 204984грн. 16коп. витрати по сплаті судового збору.

Як встановлено судом, підставою для винесення Постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №60425177 від 28.10.2019р. слугували положення п.10 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом з`ясовано, що боржника - Акціонерне товариство Одеська ТЕЦ включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" за виконавчим провадженням, стягувачем у якому є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника.

Зокрема, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що виконавчий збір не стягується, у тому числі, за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Так, як встановлено судом, та зазначено вище, боржника - Акціонерне товариство Одеська ТЕЦ включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" за виконавчим провадженням, стягувачем в межах котрого є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується наявною у матеріалах справи належним чином засвідченою копією Постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 28.10.2019р. ВП 60425177.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом з`ясовано, що спірну Постанову про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019р. ВП №60425177 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесено без урахування приписів п.6 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», котрими передбачено випадки, за яких виконавчий збір не стягується.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в п.4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. №15-рп/2004, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008року), право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що оскаржувану Постанову про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019р. ВП №60425177 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесено передчасно, та без встановлення і з`ясування усіх фактичних обставин, що мають юридичне значення, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості адміністративного позову Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ, та наявності законодавчо передбачених підстав для його задоволення шляхом визнання протиправною та скасування Постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 про стягнення виконавчого збору.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на те, що Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено обов`язок державного виконавця одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження виносити постанову про стягнення виконавчого збору, незалежно від вчинення виконавчих дій, оскільки як встановлено судом, та зазначено вище, у межах спірних правовідносин, з урахуванням п.6 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного законодавства, отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування Постанови від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 щодо стягнення виконавчого збору, задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2019р. у виконавчому провадженні №60425177 про стягнення виконавчого збору.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького,13, ) на користь Акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (65003, м.Одеса, вул.Церковна,29, ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 17289(сімнадцять тисяч двісті вісімдесят дев`ять)грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Харченко Ю.В.

.