Справа № 640/19936/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України, Голови Конституційного Суду України Шевчука Станіслава Володимировича, судді Конституційного Суду України Шаптали Наталії Костянтинівни, треті особи - суддя Конституційного Суду України Тупицький Олександр Миколайович, Президент України Зеленський Володимир Олександрович, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2019 ОСОБА_1 подав до суду позов до Конституційного Суду України (надалі - відповідач 1, КСУ), Голови Конституційного Суду України Шевчука С.В. (надалі - відповідач 2) та судді Конституційного Суду України Шаптали Н.К. (надалі відповідач 3) в якому просив:

- визнати протиправними, вчинені 20.05.2019, дії судді КСУ Шаптали Н.К, які полягають у протиправному приведенні останньою 20.05.2019 від імені Голови Конституційного Суду України, до присяги народові України новообраного Президента України Зеленського В.О.;

- визнати протиправними дії КСУ щодо обрання 17.09.2019 судді Конституційного Суду України Тупицького О.М. Головою Конституційного Суду України;

- зобов`язати Голову КСУ Шевчука С.В. вчинити певні дії, а саме: привести новообраного Президента України Зеленського В.О. до присяги народові України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що суддя КСУ Шевчук С.В., який з 21.02.2018 займав посаду голови цього суду, 14.05.2019 був звільнений з цієї посади, проте рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.10.2019 останній поновлений на зазначеній посаді. Тому, на думку позивача, та враховуючи приписи ст.ст. 5, 148, 149, 149-1 Конституції України та ст. 33 Закону України «Про Конституційний Суд України», ОСОБА_4 станом на 20.05.2019 був легітимним головою цього суду, отже ОСОБА_5 не мала права приводити новообраного Президента України Зеленського В.О. до присяги народові України.

Крім того, позивач зазначив, що протиправними є дії КСУ щодо обрання 17.09.2019 головою КСУ суддю цього суду Тупицького О.В., оскільки останній, внаслідок відсутності легітимного приведення новообраного Президента України Зеленського В.О. до присяги народові України легітимним Головою Конституційного Суду України, протиправно позбавлений гарантування своїх прав та свобод Гарантом Конституції Президентом України, що позивачу гарантовано частиною другою статті 102 Конституції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.10.2019 позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції зазначив, що позивач оскаржує дії Конституційного Суду України в розрізі питань пов`язаних з організаційною діяльністю КСУ, проте, позивач не є суб`єктом правовідносин в рамках, як питань пов`язаних з організаційною діяльністю КСУ, так і з питань в межах публічно-правових відносин при здійсненні приведення Головою Конституційного Суду України до присяги Президента України в порядку ч. 2 ст. 104 Конституцій України, тому, суд першої інстанції зробив висновок, що визначені у позові дії не породжують для позивача права на звернення із цим адміністративним позовом.

Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.10.2019, в якій зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, внаслідок чого просить скасувати ухвалу та справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позову. Крім того апелянт послався на положення Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Постанову Верховного Суду України від 14.03.2017 у справі № 800/323/16, наполягаючи на обов`язок суду розглянути його позовні вимоги по суті.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України справу розглянуто за відсутності інших учасників процесу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушенні її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте, або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Крім того, необхідно враховувати, що відповідно до ст. 39 Закону України «Про Конституційний Суд України», для вирішення питань, пов`язаних з організаційною діяльністю Суду, скликаються спеціальні пленарні засідання Суду та засідання Суду.

Виключно на спеціальних пленарних засіданнях Суду здійснюється: 1) обрання Голови Суду, заступника Голови Суду; 2) складання новопризначеними Суддями присяги; 3) ухвалення рішення про надання згоди на затримання або утримування під вартою чи арештом Судді; 4) винесення попередження Судді про необхідність усунення обставин, що свідчать про порушення ним вимог щодо несумісності; 5) ухвалення рішення про звільнення Судді з посади відповідно до статті 21 цього Закону; 6) ухвалення Регламенту; 7) затвердження персонального складу сенатів; 8) утворення колегій, затвердження їх персональних складів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є суб`єктом правовідносин в рамках, як питань пов`язаних з організаційною діяльністю КСУ, так і з питань в межах публічно-правових відносин при здійсненні приведення Головою Конституційного Суду України до присяги Президента України.

З огляду на вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі позовні вимоги не підлягають розгляду в судовому порядку, оскільки, розгляд цього спору перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстави для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить його вирішення відсутні.

ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

При прийнятті рішення апеляційний суд врахував правову позицію Верховного Суду висловлену у справах № 9901/376/18, № П/9901/385/18, № 9901/591/18, № 800/414/17 та № 9901/284/19.

Отже, з урахуванням вищевикладеного всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, висновки суду відповідають обставинам у справі, норми процесуального права застосовані з дотриманням положень КАС України, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Повний текст постанови виготовлено 16.12.2019.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України, Голови Конституційного Суду України Шевчука Станіслава Володимировича, судді Конституційного Суду України Шаптали Наталії Костянтинівни, треті особи - суддя Конституційного Суду України Тупицький Олександр Миколайович , Президент України Зеленський Володимир Олександрович , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель