Справа № 460/1554/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/11834/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, про визнання відмови протиправною, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням групи інвалідності (суддя суду І інстанції: Нор У.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.09.2019р., м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 27.09.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

01.07.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача Міністерства оборони України в призначенні йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; скасувати рішення, оформлене п.44 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 40 від 29.03.2019р. про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018р., як інваліду ІІІ групи відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. (а.с.5-15).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.1).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2019р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.118-126).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити (а.с.133-138).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у випадку відсутності документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

При зверненні із заявою від 22.03.2015р. до військового комісара Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату /ОМВК/ про виплату одноразової грошової допомоги будь-якого повідомлення про розгляд заяви та допомогу військового комісаріату в оформленні документів для виплати одноразової грошової допомоги заявник не отримував.

Разом з тим, положення Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., не містять вимоги надавати довідку медико-соціальної експертної комісії /МСЕК/, яка була видана особі на виплату одноразової грошової допомоги лише з датою, що зазначена у довідці МСЕК, і не позбавляє особу права отримати одноразову грошову допомогу на підставі довідки МСЕК, виданої при повторному огляді.

Вважає, що право на отримання одноразової грошової допомоги у нього виникло з 14.02.2018р., тобто з дати, що зазначена у довідці МСЕК від 13.03.2018р.

Відповідачем Міністерством оборони України скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, невмотивованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що позивач звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги понад трирічний термін, встановлений законодавством України (а.с.205-211).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу з 16.11.1985р. по 20.11.1987р., під час якої у складі Військової частини № НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії в 30-тикілометровій зоні Чорнобильської АЕС у періоди: з 24.11.1986р. по 01.02.1987р.; з 14.05.1987р. по 18.06.1987р., що підтверджується записами у військовому квитку НОМЕР_2 (а.с.59-62) та архівною довідкою Центрального архіву ГУВВ МВС України № 3/35-541 від 25.06.2008р. (а.с.63).

Згідно з довідкою Рівненської обласної МСЕК серії АВ № 0311680 від 06.10.2014р. при первинному огляді 07.10.2014р. ОСОБА_1 з 06.10.2014р. визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, інвалідність встановлена до листопада 2015 року з проходженням чергового огляду у жовтні 2015 року (а.с.85).

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 101 від 30.01.2015р. підтверджено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.64).

03.03.2015р. під час повторного огляду МСЕК ОСОБА_1 з 06.02.2015р. визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідність встановлена до 01.03.2018р. з проходженням чергового огляду в лютому 2018 року, що підтверджується довідкою Рівненської обласної МСЕК № 0396182 від 03.03.2015р. (а.с.84).

22.03.2015р. позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив повідомити порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, пов`язаної з наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, в період проходження строкової військової служби, перелік документів, які необхідно подати для отримання такої допомоги та за якою адресою звертатися (а.с.73).

Заявою від 31.03.2015р. позивач звернувся до командувача Національної гвардії України, у якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в період проходження строкової військової служби (а.с.74).

Листом № 3/21/3-К-249 від 23.04.2015р. Головне управління Національної гвардії України повідомило позивача, що згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України № 208-VIII від 13.02.2015р. «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінету Міністрів України та іншим органам слід у тримісячний строк привести свої нормативно-правові акти у відповідність до цього Закону та поінформовано заявника про компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплата якої проводиться управлінням праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації (а.с.75).

Відповідно до довідки Рівненської обласної МСЕК серії АВ № 0947148 від 13.03.2018р. при повторному огляді ОСОБА_1 з 14.02.2018р. визнано особою з інвалідністю III групи довічно внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.65).

14.08.2018р. позивач скерував на адресу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву від 10.08.2018р., у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, до якої додав: нотаріально посвідчену копію довідки Рівненської обласної МСЕК серії РВН № 001173 від 02.03.2015р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 50 % у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; нотаріально посвідчену копію довідки Рівненської обласної МСЕК серії АВ № 0947148 від 13.03.2018р. із зазначенням встановлення ІІІ групи інвалідності; копію експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 101 від 30.01.2015р. про встановлення причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; копії сторінок військового квитка НОМЕР_2 , виданого Рівненським міським військовим комісаріатом 12.11.1985р.; копії сторінок паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Рівненським МУ УМВС України в Рівненській обл. 08.05.1996р.; копію картки фізичної особи - платника податків Державної податкової адміністрації в Рівненській обл. від 27.03.2003р.; копію довідки до акту огляду (первинний огляд) серії АВ № 0311680 від 07.10.2014р. та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії РВН № 001156 від 07.10.2014р. (а.с.66-68).

Згідно листа № 1409 від 22.08.2018р. т.в.о. військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача, що його заяву та підтверджуючі документи на 16 арк. надано для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.69).

Листом № 1452 від 31.08.2018р. т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено позивачу відповідь військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 13/890 від 28.08.2018р., згідно з якою позивача повідомлено про відсутність підстав для направлення поданих документів на розгляд Комісії Міністерства оборони України з огляду на те, що: інвалідність позивача первинно встановлена понад тримісячний термін після звільнення із військової строкової служби; у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється; у наданому пакеті документів не завірена копія експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії, а також, якщо інвалідність була встановлена ще у 2015 році, то потрібно надати завірену копію відповідної довідки МСЕК (копія довідки МСЕК серія РВН № 001173 від 03.03.2015р. про встановлення ступеня втрати працездатності, а не інвалідності) (а.с.70, 107).

18.10.2018р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій наполегливо просив направити його документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку з тим, що позивач не згідний з наданим роз`ясненням ІНФОРМАЦІЯ_4 № 13/890 від 28.08.2018р. (а.с.108).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1732 від 19.10.2018р. позивача повідомлено, що документи на сержанта запасу ОСОБА_1 , 1967р.н., подані військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 для виплати одноразової грошової допомоги (а.с.71, 109).

30.10.2018р. Рівненським обласним військовим комісаріатом супровідним листом № 13/1126 подано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який з 14.02.2018р. визнаний інвалідом ІІІ групи (а.с.110).

Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України листом № 12/1/185 від 27.02.2019р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що наступна заява від 18.10.2018р. з документами, яка надійшла на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 27.10.2018р. за № 6175, була направлена на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 30.10.2018р. за вихідним № 13/1126 (а.с.72).

Листом № 12/1/368 від 26.04.2019р. Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України повідомив військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 для доведення рішення ОСОБА_1 про те, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 29.03.2019р. дійшла висновку про відмову в призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а.с.112).

Згідно з п.44 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 40 від 29.03.2019р. ОСОБА_1 відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги на підставі п.8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки заявник звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 18.10.2018р., а інвалідність йому встановлена 06.10.2014р. (а.с.113).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що первинно інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, встановлена позивачу з 06.10.2014р. за результатами первинного огляду 07.10.2014р., відповідно до довідки Рівненської обласної МСЕК серії АВ № 0311680 від 06.10.2014р., тому право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача саме з 06.10.2014р.

З урахуванням того, що із заявою про виплату одноразової грошової допомоги позивач звернувся до відповідача 14.08.2018р., тобто, після спливу трирічного строку після виникнення у нього права на отримання зазначеної допомоги (з 06.10.2014р.), позивач втратив право на вимогу та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ст.41 Закону України № 2232-XIІ від 25.03.1992р. «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) відповідно до якої виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ч.1 ст.16 Закону України № 2011-XIІ від 20.12.1991р. «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 ч.2 ст.16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» ч.1 ст.16-2 наведеного Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Частиною 9 ст.16-3 наведеного Закону встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається КМ України.

Постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, у разі встановлення інвалідності III групи.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, закріплене у ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.

Водночас, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, первинно інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби встановлена ОСОБА_1 , відповідно до довідки Рівненської обласної МСЕК 06.10.2014р., через що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р., у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

Інвалідність ІІІ групи довічно внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14.02.2018р. встановлена позивачу при повторному огляді.

На день звернення позивача із заявою від 14.08.2018р. про виплату одноразової грошової допомоги на підставі ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з п.3 вказаного Порядку (у редакції на день подання заяви), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності.

Оскільки первинно позивача визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби з 06.10.2014р., право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача саме з 06.10.2014р.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Частиною 8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

У розглядуваному випадку 06.10.2014р. мало місце первинне встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

14.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Звідси, така заява подана позивачем після спливу трирічного строку з часу виникнення у нього права на отримання зазначеної допомоги.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для забезпечення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги після спливу трирічного строку з дня виникнення права на отримання зазначеної допомоги.

Стосовно решти звернень позивача, на які він покликається у своїй апеляційній скарзі, то такі мали місце поза процедурою, яка передбачена Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р.

За таких умов такі звернення позивача не можуть свідчити про протиправну бездіяльність або неправомірність дій відповідача, оскільки відповідні звернення позивача до нього не надходили.

Водночас, апеляційний суд констатує, що позивач дійсно з моменту встановлення йому інвалідності намагався дізнатися про порядок виплати спірної допомоги. При цьому, будь-яких об`єктивних перешкод, які б об`єктивно завадили або унеможливили в реалізації його права судом не встановлено.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постановах від 28.05.2019р. у справі № 2-а/333/148/17 та від 08.11.2019р. у справі № 820/1386/18, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає, оскільки позивач наділений пільгами відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.09.2019р. в адміністративній справі № 460/1554/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 18.12.2019р.