Справа № 340/1521/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1521/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року (головуючий суддя Хилько Л.І.)

у справі № 340/1521/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просила, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.17), визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 №Ф-92092-50 на суму 15819,54 грн. Стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 06.11.2018 протиправно сформовану вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-92092-50 про стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 15819,54 грн., оскільки позивач як фізична особа-підприємець припинив свою діяльність ще у 2009 році, а тому вона не є страхувальником в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», отже у відповідача відсутні підстави для нарахування єдиного внеску.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-92092-50 від 06 листопада 2018 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Судом з власної ініціативи зібрано додаткові докази, які підтвердили той факт, що позивач не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності з 2009 року. Також з січня 2011 року по травень 2019 року (включно) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачувались відповідні суми єдиного соціального внеску з фактичного заробітку/доходу.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що факт заподіяння моральної шкоди позивачу у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку під час розгляду справи не підтверджений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 08.08.2006, перебуває на податковому обліку як платник податків, заяву про припинення підприємницької діяльності до контролюючого органу не подано, отже відповідач вважає, що сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-92092-50 від 06.11.2018 правомірна.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.08.2006 позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця, про що здійснено відповідний запис №0000768 та видано свідоцтво №062567.

На підставі особистої заяви позивача з 08.08.2006 взято на податковий облік.

06.11.2018 відповідачем на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-92092-50, згідно якої позивача зобов`язано сплатити 15819,54 грн. заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Сума заборгованості 15819,54 грн., як зазначено у спірній вимозі, складається з суми єдиного внеску за 2017 рік (8448 грн.) та три квартали 2018 року (7371,54 грн.).

За поясненнями відповідача, станом на 05.07.2019 позивач перебуває на податковому обліку в Добровеличківській ДПІ Голованівського управління ГУ ДФС у Кіровоградській області як платник податків, відповідної заяви про припинення підприємницької діяльності до контролюючого органу не подавала, отже позивач не в повній мірі завершила процедуру припинення підприємницької діяльності, контролюючим органом сформовано спірну вимогу.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність означеної вимоги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Отже, фізична особа-підприємець, яка в силу положень ст. 50 Цивільного кодексу України визначається як особа, яка здійснює своє право на підприємницьку діяльність, є платником єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність та яка зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, є платником єдиного внеску, при цьому, враховуючи положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», незалежно від того чи отримує вона дохід від такої діяльності чи ні.

У спірному випадку неможливо стверджувати, що у періоді 2017-2018 роки позивач був суб`єктом справляння єдиного внеску.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, 13.10.2009 Добровеличківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області позивачеві видана довідка №1805, що вона не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа.

На запит суду першої інстанції Добровеличківська районна державна адміністрація Кіровоградської області повідомила суд листом від 18.07.2019 № 01-34/89/1, що реєстраційна справа відсутня, а довідка №1805 від 13.10.2009 про те, що громадянка ОСОБА_1 не зареєстрована, як суб`єкти підприємницької діяльності, дійсно видавалась державним реєстратором Добровеличківської райдержадміністрації Губенко С.О. (а.с.52-53).

В Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості стосовно реєстрації позивача як фізичної особи за критерієм пошуку - РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_1 відсутні.

На момент фактичного припинення підприємницької діяльності позивачем порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням був визначений статтею 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV.

Відповідно до ч.7-9 ст. 47 Закону № 755-IV державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані для внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення фізичної особи - підприємця щодо припинення нею підприємницької діяльності, без розгляду зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цих документів внести до Єдиного державного реєстру запис про рішення щодо припинення нею підприємницької діяльності та в той же день передати органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про внесення такого запису.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису щодо рішення про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем забороняється проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця, щодо якої прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

Для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа не

раніше двох місяців з дати публікації повідомлення у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації подає державному реєстратору особисто (надсилає рекомендованим листом з

описом вкладення) або через уповноважену особу документи, визначені ч.9 ст.47 цього Закону, в тому числі, довідку відповідного органу державної податкової служби про відсутність заборгованості по податках, зборах (обов`язкових платежах); довідку відповідного органу Пенсійного фонду України про відсутність заборгованості.

Відповідно до ч.15 ст.47 Закону № 755-IV за відсутності підстав для залишення документів, які передбачені частиною тринадцятою цієї статті, без розгляду державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення

підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

За правилами ч. 17 ст.47 Закону № 755-IV державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем повинен видати або надіслати заявнику копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця із спеціальною відміткою про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до ч.1 ст.51 цього ж Закону державний реєстратор у день державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця у порядку, визначеному статтями 47-50 цього Закону, зобов`язаний надіслати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та відомості реєстраційної картки про проведення державної реєстрації припинення фізичної особи - підприємця.

Отже порядок державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем не передбачав вчинення будь-яких активних дій з боку фізичної особи, яка прийняла рішення про припинення нею підприємницької діяльності, щодо повідомлення відповідних державних як про таке рішення, так і про фактичне припинення підприємницької діяльності після внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису.

Крім того, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що саме органами доходів і зборів, до яких входить відповідач, ведеться облік платників єдиного внеску - фізичних осіб-підприємців.

Тобто, саме відповідач повинен володіти інформацією щодо дати реєстрації позивача у якості фізичної особи - підприємця, дати припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, дати взяття його на облік, як платника єдиного внеску. Після припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця саме органи доходів і зборів повинні провести перевірку та остаточні розрахунку та зняти з обліку особу, підприємницьку діяльність якої припинено.

Враховуючи встановлені вище обставини, згідно яким у визначений контролюючим органом період позивач не був суб`єктом підприємницької діяльності і, як наслідок, суб`єктом плати єдиного внеску відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність сформованої відповідачем вимоги №Ф-92092-50 від 06.11.2018,

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі № 340/1521/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та в строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко