Справа № 825/1877/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Чернігів Справа № 825/1877/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Падій В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Чернігівської області про: визнання протиправними дій Прокуратури Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі довідки про заробітну плату; зобов`язання Прокуратури Чернігівської області надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що на подані ним заяви отримано листи відповідача від 23.10.2017 та 15.01.2018, в яких позивача повідомлено про той факт, що у зв`язку із прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у прокурорів відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Вважаючи оскаржувану відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Ухвалами судді Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є. від 02.05.2018 відкрито провадження у даній справі та зупинено провадження у справі №825/1877/18 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №Пз/9901/16/18 за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі розпорядження виконуючого обов`язки керівника апарату Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 № 93 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» дану справу, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченко О.Є., призначено до повторного автоматизованого розподілу.

16.08.2018 зазначену справу, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано на розгляд судді Падій В.В.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 20.08.2018 справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 13.11.2019 задоволено клопотання представника Прокуратури Чернігівської області, поновлено провадження у типовій справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки чинним законодавством України не встановлено форми, змісту та складових довідки, яку вимагав позивач. А тому з урахуванням того факту, що Прокуратура Чернігівської області не вправі самостійно визначати форму, зміст та складові довідки про заробітну плату, то відмова відповідача у наданні позивачу відповідної довідки є правомірною. Крім того, зазначив і про відсутність правових підстав у частині зобов`язання Прокуратури Чернігівської області діяти поза межами правового поля шляхом видачі позивачу довідки про заробітну плату, що не передбачена чинним законодавством.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що положення законодавства України у редакції, що діяла на час виникнення у нього права на пенсію, гарантували та гарантують йому право на перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, виходячи з розміру одержуваного ним заробітку, зокрема, станом на 24.03.2010.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади слідчого Прилуцької міжрайонної прокуратури 24.12.2010, у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років, яка призначена позивачу у розмірі 80% від середнього заробітку.

17.10.2017 позивач звернувся до Прокуратури Чернігівської області із заявою про видачу йому довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії.

Листом від 23.10.2017 №18-413 вих.17 відповідач повідомив позивача про той факт, що з прийняттям Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у прокурорів відсутнє право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З огляду на вищевикладене відсутні і підстави для надання позивачу довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії (а.с.17).

26.12.2017 позивач звернувся до Прокуратури Чернігівської області із заявою про надання йому інформації про заробітну плату.

Листом від 15.01.2018 №11/1-4-18 відповідач повідомив позивачу інформацію щодо його заробітної плати станом на 24.12.2010 та її складових. Крім того відповідач зазначив у листі про відсутність можливості видавати довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії, з огляду на відсутність нормативно-правового акта Уряду щодо визначення порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру», і як наслідок відсутність визначення складових заробітної плати, які необхідні для здійснення такого перерахунку та їх розмірів (а.с.14-16).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

За статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У даній справі позивач стверджує про порушення його права на отримання довідки відповідної форми та змісту, надання якої передбачено законодавством, для подальшої реалізації права на перерахунок пенсії за вислугу років, встановленої для спеціальної категорії пенсіонерів органів прокуратури. Цю довідку мав видати відповідач, але відмовив у її видачі, позаяк вирішив, що суб`єкт звернення, як колишній працівник прокуратури, не має права на перерахунок пенсії за вислугу років.

У свою чергу, на час призначення позивачу пенсії, пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII).

Так, частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-XII , зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

При цьому, пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону № 1789-XII.

З 15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 4 статті 16, абзацу першого частини 2 статті 46-2, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, частини 3 статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Отже на час звернення позивача із заявою про надання довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність.

У свою чергу, підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону №1697-VII , відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України») умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже на час звернення ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області із заявою про надання довідки про заробітну плату, складові якої відповідають заробітній платі працюючого працівника органів прокуратури, який обіймає посаду подібну до тої, що обіймав позивач, для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років на підставі Закону №1789-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» станом на 01 вересня 2017 року, нормативного акта, який би регламентував підстави, форму, зміст, механізм та суб`єкта її видачі, немає. Відсутність цього акта зумовлена тим, що на рівні закону не передбачено (не врегульовано) можливості, умов і порядку перерахунку пенсії за вислугу років для непрацюючих пенсіонерів органів прокуратури, для досягнення мети якої й існує потреба у довідці з відомостями про заробітну плату.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, Постанова №1013 не містить.

При цьому положення Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», якими частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII та частину 20 статті 86 Закону №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering v. United Kingdom») Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17.10.1986 у справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») Європейський суд з прав людини зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» («Airey v. Ireland») Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» («CASE OF ASMUNDSSON v. ICELAND»).

Враховуючи вищевкладене, суд дійшов висновку, що з 01.12.2015 - початку застосування Постанови №1013, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку, у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Аналогічна правова позиція була викладена і Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 (справа № К/9901/17585/18 713/985/16-а), від 07.03.2018 (справа № К/9901/30728/18), від 14.03.2018 (справа № К/9901/18625/18) та від 16.03.2018 (справа № К/9901/18915/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, у відповідності до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті наведеної норми Основного закону слід зауважити, що видані органами державної влади документи за своєю формою та змістом повинні відповідати вимогам законів України, що діють на час їх видачі, а також містити виключно достовірну інформацію.

Разом з тим, на час звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про видачу довідки про його заробітну плату для перерахунку пенсії (17.10.2017), Кабінетом Міністрів України не прийнято і не розроблено форми та змісту довідки про заробітну плату, що подається до органів пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

При цьому, судом не приймається до уваги посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», як на підставу для отримання довідки про заробітну плату, оскільки останньою вносяться зміни до постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працюючих працівників прокуратури та жодним чином не визначається форма довідки та порядок перерахунку пенсії прокурорським працівникам.

Суд враховує, що інформація, яку позивач просить надати у довідці про заробітну плату для перерахунку пенсії, не була створена відповідачем та стосується не фактично отриманої позивачем заробітної плати, а можливої заробітної плати, яку позивач міг би отримувати з урахуванням постанови № 657, якби продовжував працювати на раніше займаній посаді. Інакше кажучи, позивач просить відповідача фактично створити нову інформацію, підстави та порядок створення якої нормами чинного законодавства не врегульовано, не закріплено механізму, за яким органи прокуратури можуть визначити можливий розмір заробітної плати колишніх працівників прокуратури у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих прокурорів.

Ці та інші обставини дають підстави вважати, що оскаржувані позивачем дії відповідача не є протиправними.

Отож, оскільки на час виникнення спірних правовідносин не прийнято і не діють нормативно-правові акти, що регламентують умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, вимоги ОСОБА_1 визнати протиправними дії Прокуратури Чернігівської області щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату, що надається для перерахунку пенсії, та зобов`язати видати таку є безпідставними.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що: втрата чинності статтею 50-1 Закону № 1789-XII; відсутність у Законі № 1697-VII норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорських працівників відповідної категорії; відсутність у постанові Кабінету Міністрів України форми та змісту довідки про заробітну плату, що подається до органів пенсійного фонду для проведення перерахунку пенсії позивачу, не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов`язку для відповідача у видачі ОСОБА_1 довідки про його заробітну плату.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 (справа № К/691/1375/16-а (провадження № К/9901/272/17) щодо відсутності повноважень у державних органів на видання довідок, для перерахунку пенсій непрацюючим державним службовцям, оскільки відсутнє їх право на перерахунок пенсій станом на момент звернення останніх щодо видачі довідки.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

За таких обставин та з урахуванням того, що дана справа є типовою, беручи до уваги правову позицію, висловлену Верховним Судом у зразковій справі №825/506/18 (провадження №Пз/9901/16/18) за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) «Про прокуратуру», яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) «Про прокуратуру», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) «Про прокуратуру» не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Разом з тим суд при вирішенні даної справи не бере до уваги вищевказане рішення Конституційного Суду України, оскільки положення частини 20 статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII (зі змінами) «Про прокуратуру», визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13.12.2019, отже на час подання позивачем заяв до відповідача (17.10.2017 та 26.12.2017) вказана норма закону діяла.

Підстави для розподілу судових витрат, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Прокуратура Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 02910114).

Суддя В.В. Падій