Справа № 120/2343/19-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2343/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк Алла Юріївна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

17 грудня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (рішення прийнято у м. Вінниці, повний текст рішення складено 09.09.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6614-17-У від 13.11.2018, за якою ОСОБА_1 , зобов`язано сплатити борг (недоїмку) в розмірі 15819,54 грн. На думку позивача, податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки він не здійснював підприємницьку діяльність, а з 2006 року є найманим працівником, за якого роботодавцем сплачено соціальний внесок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не встановив, що з нього фактично стягнуто подвійну сплату з ЄСВ, оскільки з 2006 року соціальний внесок за нього сплачує роботодавець.

6. Вказав, що судом першої інстанції не встановлено, що позивач не здійснював підприємницьку діяльність та не отримував дохід від такої діяльності.

7. Також зазначив, що у оскаржуваній вимозі не зазначено обставин щодо наявності акту перевірки правильності нарахування і сплати єдиного соціального внеску та не відображено обставин з приводу проведення такої перевірки.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 08.02.2006 як фізична особа-підприємець (номер запису: 0014106), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 693481. Згідно даних реєстраційної системи «Податковий блок» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності позивача проведена 08.07.2019.

9. Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування від 13.07.2019, починаючи з 2006 року та по теперішній час, позивач являється найманим працівником.

10. 13.11.2018 Головним управління ДФС у Вінницькій області відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів винесено відносно ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6614-17У в сумі 15819,54 грн.

11. Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

12. Позивач вважає, що відповідач має право нарахувати внесок прийнявши вимогу про його сплату на підставі акту перевірки, звітності, яка подається платниками до податкового органу, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких відповідно до Закону нараховується внесок. Оскільки позивачем звітність не подавалась, відповідачем перевірка щодо позивача не проводилась, тому податковим органом протиправно винесено оскаржувану вимогу. На думку позивача, у спірних правовідносинах фіскальний орган невиправдано втрутився у права позивача щодо мирного володіння своїм майном, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

13. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.02.2006, датою припинення підприємницької діяльності є 08.07.2019, а тому позивач відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зобов`язаний нараховувати та сплачувати єдиний внесок, незалежно від фінансового стану та отримання прибутку. Враховуючи, що вказаним Законом визначено виключний перелік обставин, за яких фізичні особи-підприємці звільняються від сплати єдиного внесу, на думку представника відповідача, Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області діяло на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

15. Відповідно до статті 1 Закону N 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

16. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону N 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

17. Згідно з частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

18. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону N 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

19. Згідно з абзацом 3 та 4 частини 8 статті 9 Закону N 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

20. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

21. Законом України від 06.12.2016 N 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону N 2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

22. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України N 2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

23. Частиною 12 статті 9 Закону N 2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

24. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, базою нарахування єдиного внеску є самостійно визначена платниками сума, що не може бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та меншою за розмір мінімального страхового внеску. При цьому, законодавець в наведених нормах не надав будь-яких переваг або виключень для суб`єктів господарювання, окрім осіб, які визначені частиною 4 статті 4 Закону N 2464-VI.

25. Закон не ставить у залежність обов`язок із сплати єдиного внеску від факту отримання чи неотримання в певному звітному періоді фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування доходу (прибутку), або ж перебування останнього у трудових відносинах з іншими суб`єктами господарювання за наявності статусу в такої особи - фізичної особи-підприємця.

26. Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

27. Законом України від 21.12.2016 N 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 - 3200,00 грн.

28. Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, зобов`язані сплатити до 09.02.2018 за звітний 2017 рік, щонайменше 8448 грн (3200.00*12*22 %). Аналогічно вказані правовідносини врегульовано і станом на 2018 рік, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на такий рік.

29. З прийняттям Закону України від 03.10.2017 N 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесені зміни до Закону N 2464-VI, що діють з 01.01.2018.

30. Так, з 01.01.2018 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

31. Отже, право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримували пенсію за віком або були особами з інвалідністю та отримували відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи могли бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

32. Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

33. Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

34. Законом України від 07.12.2017 N 2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року - 3723,00 грн.

35. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22 %), поквартально:

до 19.04.2018 - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 19.07.2018 - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 19.10.2018 - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн;

до 21.01.2019 - за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

36. Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

37. З матеріалів справи вбачається, зокрема, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 15.07.2019, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 проведена лише 08.07.2019, а тому до 08.07.2019 позивач перебував в статусі фізичної особи-підприємця, а відтак зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від здійснення підприємницької діяльності та його фінансового стану (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VI).

38. Відповідно до положень частин 1-4 статті 25 Закону N 2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

39. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

40. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

41. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

42. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

43. Згідно з частиною 4 статті 8 Закону N 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

44. Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за N 449 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за N 508/26953).

45. Відповідно до пунктів 2 - 3 розділу VI Інструкції N 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

46. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

47. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

48. За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

49. Аналогічна правова позиція викладена рішенні Верховного Суду N 826/11623/16 від 11.09.2018 року.

50. Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

51. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ДФС у Вінницької області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений Конституцією України та Законом №2464-VI. При цьому права позивача не порушувались, а фактична наявність боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 15819,54 грн підтверджується матеріалами справи.

52. Безпідставним є посилання позивача на те, що він протягом 2017 - 2018 років офіційно перебував у трудових відносинах з роботодавцем, який за нього сплачував ЄСВ, оскільки фізичні особи-підприємці можуть були звільнені від сплати єдиного соціального внеску лише за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, а офіційне працевлаштування не є підставою для звільнення від сплати єдиного соціального внеску.

53. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не займався підприємницькою діяльністю та не отримував прибуток, колегія суддів відхиляє, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

54. Інші доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

55. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

56. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

57. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

58. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

59. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 грудня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.