Справа № 420/4230/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4230/19
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року, ухвалене в письмовому провадженні в м. Одесі, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення невиплаченої грошової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу у розмірі 9312,88 грн., що мала бути виплачена Саратським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки з 11.03.2019 по 18.03.2019, за період роботи з 03.04.2018 по 02.04.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11 по 18 березня 2019 року включно позивачу відповідно до наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 06.03.2019 № 30-щв була надана частина щорічної основної відпустки за період з 03.04.2018 по 02.04.2019 тривалістю 8 календарних днів, грошова допомога, що виплачується державним службовцям при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки відповідно до статті 57 Закону України "Про державну службу" при цьому виплачена не була. 12.06.2019 ОСОБА_1 відповідно до наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 12.06.2019 № 66-ос був звільнений з посади завідувача юридичного сектору Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на підставі пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" та пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України. Саратським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області при звільненні з посади грошова допомога, що виплачується державним службовцям при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки, виплачена не була.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 19.09.2017 року № 2416/0/101-17 у випадку поділу щорічної відпустки на частини допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки за заявою працівника. На думку апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що при подачі заяви 06.03.2019 року до Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про надання щорічної основної відпустки з 11.03.2019 року тривалістю 8 календарних днів, ОСОБА_2 не зазначив про своє бажання отримати грошову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що положення ч. 1 ст. 57 Закону України від 10.12.2015 № 889- VIII «Про державну службу» встановлює саме обов`язок державних органів виплачувати державним службовцям грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати у разі надання їм щорічної основної оплачуваної відпустки, при цьому зазначений обов`язок не передбачає будь-яких додаткових умов отримання грошової допомоги, як-то звернення з відповідною заявою, або оформлення такого волевиявлення в іншій формі та не передбачає будь-якої свободи розсуду уповноваженої особи у питанні виплати грошової допомоги у випадку задоволення заяви державного службовця про надання щорічної основної оплачуваної відпустки. Також, позивач вказує, що лист Міністерства соціальної політики України від 19.09.2017 № 2416/0/101-17, на яке послалось Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в своїй апеляційній скарзі, не містить інформації про порядок виплати грошової допомоги у разі, якщо працівник, якому не була виплачена грошова допомога при наданні першої частини щорічної основної оплачуваної відпустки, використавши першу частину щорічної основної оплачуваної відпустки, звільняється з державної служби, тому вважає, що зазначений лист Міністерства соціальної політики України від 19.09.2017 № 2416/0/101-17 не може бути застосований до правовідносин, що склалися, та з приводу яких виник спір, оскільки вони не є подібними. Окрім того, позивач вважає, що потрібно мати на увазі, що листи Міністерства соціальної політай України не є нормативно-правовими актами,-за своєю природою вони носять інформаційний, роз`яснювальний та рекомендаційний характер і не встановлюють нових правових норм. З огляду на зазначене, позивач вважає незаконними і необгрунтованими невиплату йому Саратським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, грошової допомоги у розмірі 9312,88 грн. при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки та вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2019 по справі №420/4230/19 та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а зазначене рішення залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2012 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 31.08.2012 року № 48-о був призначений на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта за переведенням з районного центру зайнятості як такого, який витримав умови конкурсу, з випробувальним терміном один місяць.

31.10.2014 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Управління Пенсійного фонду Україні в Саратському районі Одеської області від 30.10.2014 року № 47-ос був присвоєний 14 ранг сьомої категорії посад державних службовців.

04.05.2016 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 23.05.2016 року № 20-ос був присвоєний шостий ранг державного службовця.

31.03.2017 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 31.03.2017 року № 48-ос був звільнений з посади головного спеціаліста-юрисконсульта Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області за переведенням до Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на підставі п.5 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України та п.2 ч.1 ст.41 Закону України "Про державну службу".

03.04.2017 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 03.04.2017 року № 6-ос був призначений на посаду завідувача юридичного сектору Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області за переведенням з Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області як такого, який витримав умови конкурсу.

У період з 11.03.2019 року по 18.03.2019 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 06.03.2019 року № 30-щв була надана частина щорічної основної відпустки за період роботи з 03.04.2018 року по 02.04.2019 року тривалістю 8 календарних днів без виплати грошової допомоги, яка передбачена ч.1 ст.57 Закону України "Про державну службу".

12.06.2019 року ОСОБА_1 відповідно до наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 12.06.2019 року № 66-ос був звільнений з посади завідувача юридичного сектору Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" та п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не виплатив позивачу грошову допомогу при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки з 11.03.2019 року по 18.03.2019 року за період роботи з 03.04.2018 року по 02.04.2019 року. Також, суд першої інстанції виходив з того, що розмір грошової допомоги, яку Саратське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повинно було виплатити ОСОБА_1 при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки з 11.03.2019 року по 18.03.2019 року за період роботи з 03.04.2018 року по 02.04.2019 року, складає 9312,88 грн. (11714,32 грн. - 2401,44 грн.) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі-Закон № 889-VIII) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону № 889-VIII державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Згідно з ч.1 ст. 59 Закону № 889-VIII щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Відповідно до ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

Зміна керівників або складу державних органів, керівників державної служби в державних органах та безпосередніх керівників не може бути підставою для припинення державним службовцем державної служби на займаній посаді з ініціативи новопризначених керівників.

У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 6 і 7 частини першої цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Відповідно до ст. 86 Закону № 889-VIII державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб`єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.

Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.

Суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Відповідно до п.п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року № 268 надати право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що державним службовцям гарантовано виплату грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати одночасно з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки.

Однак, як було встановлено судом першої інстанції, при наданні позивачу відпустки з 11.03.2019 по 18.03.2019 включно грошова допомога позивачу не нараховувалась і виплачена не була, а тому колегія суддів в цій частині вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вказана грошова допомога підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи апелянта про те, що позивач не має права на отримання допомоги за статтею 57 Закону № 889-VIII, оскільки він не зазначав про це в заяві про надання відпустки, колегія суддів вважає такими, що суперечать приписам чинного законодавства, а саме статті 57 Закону № 889-VIII, а отже є необґрунтованими, оскільки закон не висуває будь-яких додаткових умов отримання грошової допомоги, як-то звернення з відповідною заявою, або оформлення такого волевиявлення в іншій формі та не передбачає будь-якої свободи розсуду уповноваженої особи у питанні виплати грошової допомоги у випадку задоволення заяви державного службовця про надання щорічної основної оплачуваної відпустки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині, що відповідач протиправно не виплатив позивачу грошову допомогу при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки з 11.03.2019 року по 18.03.2019 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині здійсненого розрахунку та зазначення конкретної суми у розмірі 9312,88 грн, яка відповідно до рішення, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний розрахунок здійснено на підставі відомостей позивача, які зазначені в позовній заяві, без дослідження довідок або будь-яких інших документів, на підставі яких можливо було б встановити суми, на підставі яких судом здійснено розрахунок. Крім того, суд не може перебирати на себе функцію органу, якому законом надано право здійснювати такий розрахунок.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року підлягає зміні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2019 року -змінити.

Викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення невиплаченої грошової допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_1 невиплачену грошову допомогу при наданні щорічної основної оплачуваної відпустки з 11.03.2019 р. по 18.03.2019 р., за період роботи з 03.04.2018 р. по 02.04.2019 р. у розмірі середньомісячної заробітної плати з відрахуванням відповідних податків.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик