Справа № 440/2062/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 р.Справа № 440/2062/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - Бурбак О.В., відповідача - Зубарєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 18.09.19 року по справі № 440/2062/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

10 червня 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (далі по тексту - УДМС України в Полтавській області, відповідач) у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд :

визнати протиправним та скасувати рішення УДМС України в Полтавській області від 24.05.2019 №174143000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні від 14.05.2019 за №174143000.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства. За твердженням позивача, ним своєчасно та у повному обсязі надані до органу міграційної служби усі необхідні документи з метою заміни посвідки на тимчасове проживання в Україні з огляду на возз`єднання з сім`єю та закінченням строку дії попередньої посвідки. Звертав увагу на те, що він народився на території Сирійської Арабської Республіки у місті-поселенні Дар`а у сім`ї палестинських біженців, а його особу підтверджено документом, виданим Міністерством внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі № 440/2062/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 24 травня 2019 року про відмову в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 травня 2019 року №174143000 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 63, м. Полтава, Полтавська область, 36039) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі № 440/2062/19 скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем разом із заявою від 14.05.2019 не надано документа про належність до громадянства Сирійської Арабської Республіки, незважаючи на те, що в заяві-анкеті вказані відомості про належність позивача до громадянства цієї країни. Зазначив, що відповідальність за заповнення заяви-анкети та правдивість наведених у ній відомостей несе не лише працівник міграційної служби, а й заявник, який, у відповідності до п.24 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2018 №322, перевіряє правильність внесених даних та засвідчує це власним підписом. Вказує, що позивач власним підписом підтвердив, що він є громадянином Сирійської Арабської Республіки. Наголошує на тому, що позивачем до заяви від 14.05.2019 додано копію проїзного документа палестинського біженця, який не підтверджує набуття ним громадянства Сирійської Арабської Республіки. Враховуючи викладене, з посиланням на п.61 вказаного вище Порядку, стверджує про правомірність оскаржуваного рішення про відмову в оформленні посвідки.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 по справі № 440/2062/19, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто Дар`а, Сирійська Арабська Республіка у 2010 році прибув в Україну з метою навчання.

31.08.2017 Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_6 , що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 102, 103).

15.06.2018 УДМС України в Полтавській області на підставі заяви позивача від 7.08.2018 видано ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 терміном дії до 15.06.2019 (а.с. 8). Підставою для оформлення цієї посвідки визначено возз`єднання сім`ї з громадянкою України.

14.05.2019 позивач звернувся до Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області із заявою-анкетою №174143000 про видачу нової посвідки про тимчасове проживання в Україні з огляду на возз`єднання сім`ї з громадянкою України (на підставі шлюбу) (а.с. 41). У цій заяві службовцем органу міграції зазначено про те, що позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки.

24.05.2019 УДМС України в Полтавській області ухвалене рішення про відмову в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_1 на підставі пп. 6 п. 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2018 №322 (а.с. 56). Дане рішення відповідач мотивував посиланням на те, що позивачем до заяви від 14.05.2019 не надано документа на підтвердження його належності до громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання його протиправним та скасування, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні від 14.05.2019 за №174143000.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення, оскільки при його винесенні відповідач діяв не послідовно та не у належний спосіб, без урахування обставин первинного надання посвідки та наданих позивачем документів, що призвело до неправомірного втручання у права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України урегульовано Законом України від 22.09.2011 №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (надалі - Закон №3773-VI).

За змістом пункту 18 частини першої статті 1 Закону №3773-VI посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 5 Закону №3773-VI підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування.

Отже, іноземці та особи без громадянства набувають право на тимчасове проживання в Україні у разі укладення шлюбу з громадянином України. Факт перебування на території України на законних підставах у цьому випадку підтверджується посвідкою на тимчасове проживання.

За приписами пунктів 2, 4, 5 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2018 №322 (надалі - Порядок №322) посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Посвідка видається строком на один рік. Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Підпунктом 3 пункту 7 Порядку №322 визначено, що обмін посвідки здійснюється у разі закінчення строку дії посвідки.

Пунктами 16, 17 Порядку №322 передбачено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів / територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства. Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.

Пунктами 21, 22 Порядку №322 визначено, що працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

У разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Згідно з пунктом 39 Порядку №322 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3 і 4 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником); 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Відповідно до пункту 40 Порядку №322 у разі коли обмін посвідки здійснюється у зв`язку із закінченням строку її дії, додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 цього Порядку.

Як визначено підпунктом 11 пункту 33 Порядку №322, крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", подаються: для іноземців або осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", уклали шлюб з громадянами України: документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України. Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати; паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України. Оригінал документа повертається громадянину України, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати.

Згідно з пунктом 42 Порядку №322 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Відповідно до підпункту 6 пункту 61 Порядку №322 територіальний орган / територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що у спірних відносинах позивачем ініційовано адміністративну процедуру обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні з огляду на закінчення строку її дії.

Відповідачем у межах даного провадження не заперечується факт перебування позивача на території України на законних підставах, а також укладення шлюбу між позивачем та громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також відповідач не заперечує, що заяву про обмін посвідки на тимчасове проживання позивачем подано завчасно, у межах строків, визначених пунктом 17 Порядку №322.

Колегія суддів зауважує, що позивачу вперше видано посвідку на тимчасове проживання в Україні з підстави возз`єднання з сім`єю внаслідок укладення шлюбу з громадянином України 15.06.2018, відповідне рішення ухвалене УДМС України в Полтавській області.

Отже, у спірних відносинах питання про обмін посвідки з огляду на закінчення строку її дії розглядалось тим самим органом, що видав таку посвідку вперше.

За результатами розгляду заяви позивача від 14.05.2019 УДМС України в Полтавській області 24.05.2019 ухвалене рішення про відмову у видачі позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні. Відмову орган міграції мотивував посиланням на відсутність в матеріалах особової справи позивача документа на підтвердження набуття ОСОБА_1 громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Оцінюючи правомірність такої відмови УДМС України в Полтавській області, колегія суддів виходить з того, що суб`єкт владних повноважень у питаннях, які стосуються основоположних прав людини, як-то право на сімейне життя та вільне визначення місця проживання, зобов`язаний діяти послідовно та у належний спосіб.

Мотивуючи правомірність відмови у видачі позивачу посвідки на тимчасове проживання в Україні, відповідач послався на те, що надані позивачем документи не підтверджують набуття ним громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Так, за твердженням відповідача, позивачем до заяви від 14.05.2019 додано документ, що підтверджує його особу № Р 000292487 разом з перекладом на українську мову (а.с. 42-43, 44-45). За змістом перекладу, цей документ є проїзним документом палестинського біженця та не містить інформації про наявність у позивача громадянства Сирійської Арабської Республіки (а.с. 44-45).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 народився у м. Дар`а на території Сирійської Арабської Республіки у сім`ї палестинських біженців. На підтвердження цих доводів позивач надав копії дубліката витягу щодо реєстрації палестинських арабів, виданого Головним управлінням у справах палестинських біженців-арабів Міністерства соціальних питань та праці Сирійської Арабської Республіки (а.с. 70-72), свідоцтва про народження (а.с. 73-75), виписки із РАГС (а.с. 76-78).

Зі змісту цих документів встановлено, що ОСОБА_1 є палестинцем, який народився на території Сирійської Арабської Республіки.

Загальновідомим є факт, що Держава Палестина (Палестинська автономія) є арабським протодержавним утворенням, частково визнаною державою, що перебуває у стані створення з 1948 року. Палестинські біженці отримують значний пакет державних послуг на території Сирійської Арабської Республіки, однак не набувають громадянства Сирії, хоча мають ті самі права, що й громадяни.

Повертаючись до питання правомірності відмови відповідача у видачі ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні, колегія суддів зауважує, що в силу положень пунктів 32, 39 Порядку №322 заявник має надати до заяви про отримання / обмін посвідки паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства.

За змістом пункту 16 частини першої статті 1 Закону №3773-VI паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, паспортний документ іноземця не має бути виключно паспортом, що підтверджує набуття особою громадянства тієї чи іншої держави.

Натомість, такий документ має бути виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН.

Колегія суддів зазначає, що наданий позивачем на підтвердження особи документ № Р 000292487 виданий Департаментом імміграції та паспортної служби Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки та містить напис такого змісту: "Департамент імміграції та паспортної служби Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки вимагає від працівників уряду Сирійської Арабської Республіки та його представників за кордоном, і просить будь-яку іншу владу, що працює в ім`я Сирійської Арабської Республіки та від спеціальних служб, дозволити власникові цього паспорта вільне переміщення і надавати йому необхідну допомогу та увагу" (а.с. 44).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що наданий позивачем разом із заявою від 14.05.2019 документ № Р 000292487 є паспортним документом іноземця у розумінні, вжитому у Законі №3773-VI та Порядку №322.

Доводи відповідача в обґрунтування правомірності спірного рішення в частині того, що цей документ не підтверджує набуття ОСОБА_1 громадянства Сирійської Арабської Республіки у контексті даного спору колегія суддів визнає безпідставними, адже Закон №3773-VI та Порядок №322 не вимагають надання особою виключно документа про громадянство для отримання чи обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що спірні відносини стосуються обміну посвідки на тимчасове проживання з огляду на закінчення строку її дії.

Матеріалами справи підтверджено, що вперше посвідку №ТР246679 на тимчасове проживання з підстави возз`єднання з сім`єю внаслідок укладення шлюбу з громадянином України позивачу видано УДМС України в Полтавській області 15.06.2018 (а.с. 8) на підставі заяви від 7.06.2018 (а.с. 91-92), до якої було додано копію того самого паспортного документа № Р 000292487 (а.с. 93-94).

Посилання представника відповідача на те, що у перекладі паспортного документа № Р 000292487, наданому позивачем разом із заявою від 07.06.2018, зазначено, що цей документ є паспортом, а не проїзним документом палестинського біженця (як про це зазначено у перекладі, наданому разом із заявою від 14.05.2019), колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що позивач у будь-якому разі не може нести відповідальність за повноту та достовірність перекладу його документів на українську мову, оскільки особою, відповідальною за розгляд та перевірку наданих документів, є орган міграції.

Водночас суд звертає увагу на те, що переклад паспортного документа в обох випадках здійснено одним і тим самим перекладачем ( Захарченко-Марійчук Євгенією Олександрівною ) та він не містить вказівки на те, що позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки. Натомість відомості про громадянство позивача в обох випадках були вказані у відповідній графі заяви-анкети службовцем органу міграції.

А оскільки рішення про видачу позивачу посвідки на тимчасове проживання від 15.06.2018 ухвалене органом міграції на підставі тих самих документів, що були надані ОСОБА_1 разом із заявою від 14.05.2019, відмінність перекладу паспортного документа на українську мову (в частині зазначенні в одному перекладі назва документу "паспорт", а в іншому - "проїзний документ палестинського біженця), на переконання суду, не є достатньою підставою для відмови заявнику у здійсненні обміну такої посвідки з огляду на закінчення строку її дії.

Крім того, колегія суддів вказує, що жоден із перекладів не містить інформації, що позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки, в той час як відповідач самостійно, при оформленні та видачі першої посвідки на проживання від 15.06.2018, визначив позивача як громадянина Сирійської Арабської Республіки та, відповідно, безпідставно вказує про необхідність подання позивачем документу про його належність до громадянства Сирійської Арабської Республіки під час звернення позивача із заявою про обмін посвідки у зв`язку із закінченням терміну дії першої посвідку, яку видав той самий міграційний орган.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано вищенаведені вимоги Порядку №322 в частині ініціювання обміну посвідки, а відповідачем не встановлено обставин, що у достатній мірі свідчили б про відсутність підстав для видачі ОСОБА_1 такої посвідки на новий строк.

Посилання відповідача на відсутність у матеріалах особової справи позивача документа, що підтверджував би набуття ним громадянства Сирійської Арабської Республіки є безпідставними, адже надання саме такого документа Порядком №322 не вимагається.

Для розгляду питання про обмін посвідки на тимчасове проживання з огляду на закінчення строку її дії наявність у особи громадянства будь-якої держави чи статусу біженця, або ж віднесення її до осіб без громадянства, не є визначальним, адже основною умовою є законність перебування особи на території України.

Як зазначалось вище, відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 на момент звернення до органу міграції із заявою від 14.05.2019 перебував на території України на законних підставах.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення компетентним державним органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідач, стверджуючи про правомірність відмови у видачі ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні на новий строк, не довів, що така відмова ґрунтувалась на вимогах закону (адже посилання відповідача на приписи підпункту 6 пункту 61 Порядку №322 визнаються колегією суддів занадто формалізованими), переслідувала легітимну мету, а також була необхідною у демократичному суспільстві.

Колегія суддів враховує, що позивач має зареєстроване місце проживання на території України, створив сім`ю з громадянкою України, стосовно нього відсутні будь-які відомості про вчинення дій, які суперечили б інтересам безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров`я і захисту прав та інтересів громадян України тощо.

Крім того, первинна посвідка на тимчасове проживання ОСОБА_1 , яка була видана 15.06.2018 відповідачем анульована не була.

З урахуванням наведеного, оспорювана відмова у формі рішення УДМС України в Полтавській області від 24.05.2019 становила неправомірне втручання у права та законні інтереси позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що УДМС України в Полтавській області при прийнятті оскаржуваного рішення від 24.05.2019 №174143000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання Абдулрахману Баруду, діяло на не підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання УДМС України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2019 №174143000 про обмін посвідки на тимчасове проживання в Україні з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року по справі № 440/2062/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 17.12.2019 року