Справа № 540/1403/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1403/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження у м.Херсоні за правилами спрощеного позовного проваження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови провести перерахунок та виплату позивачу пенсії, встановленої ч. 3 ст. 59 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року за №1210 ( зі змінами та доповненнями); зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за червень 2019 року у відповідності до вимог ч. 3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 9-1 Порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (зі змінами та доповненнями), а саме: виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за встановленою формулою.

В обґрунтування позову зазначалось, що пенсійний орган протиправно відмовив в перерахунку пенсії з урахуванням рішенням Конституційного Суду України № 1-(ІІ)/2019 від 25 квітня 2019 року, яким визнано неконституційним словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, позивач проходив строкову військову службу у період з 19.11.1970 року по 24.11.1972 року, право на перерахунок пенсії у нього виникло лише з 01.07.2019 року, що і проведено відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає , що право на перерахунок пенії виникло саме з 25.04.2019 року, тому просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу було розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення (повторного) від 03.05.2019 року Серія НОМЕР_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС у 1986 році, категорії 1, має групу інвалідності ІІ, що також підтверджується посвідченням від 20.09.2010 року Серії НОМЕР_2 .

Відповідно до виписки з військового білету № НОМЕР_3 , ПлесецькийП.М. проходив службу у період з 19.11.1970 року по 24.11.1972 року.

Згідно з записами Трудової книжки ОСОБА_1 №№ 21, 22, останній у період з 24.02.1986 року по 14.11.1986 року працював контролером ВОХР-4 при Суворовському РВВС, звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР.

Зі змісту довідки командира військової частини НОМЕР_4 від червня 1993 року № 741, довідки командира військової частини НОМЕР_5 (раніше 44316) від серпня 1995 року № 202, архівної довідки від 06.06.2006 року № 023900, ОСОБА_1 у складі військової частини 44316 приймав участь у ліквідації наслідків аварії у тридцяти кілометровій зоні ЧАЕС у період з 27.09.1986 року до 11.10.1986 року, виконував роботи на даху 3-го енергоблоку та отримав дозу опромінення 17,15 р. Роботи виконувалися у населених пунктах Припять, Рудня, Вересня.

Відповідно до витягу з акту огляду у МСЕК Серії МСЕ № 010341, ОСОБА_1 безтерміново встановлена ІІ група інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

20.05.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 25.04.2019 року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

18.06.2019 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії листом № 389/П-99-1, обґрунтувавши відмову тим, що позивач проходив військову службу у період з 19.11.1970 року по 24.11.1972 року, а в період з 24.02.1986 року по 14.11.1986 року працював у відділі позавідомчої охорони при Суворовському РВВС. Відтак, оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової служби, то відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з 25.04.2019 року виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати відповідно до постанови №851.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що починаючи з 25 квітня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії, встановленої ч.3 ст.59 Закону №796-XII на підставі рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019, відтак посилання відповідача на відсутність закріпленого постановою Кабінету Міністрів України механізму здійснення вказаного перерахунку не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на перерахунок пенсії.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції станом до 25 квітня 2019 року) пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу наведеного та в контексті спірних правовідносин вбачається, що пенсія по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, передбачена лише для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи виключно під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Разом з тим, рішенням КСУ за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 суд вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Приймаючи вказане рішення КСУ вважав, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.

Таким чином, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

Отже, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 59 Закону щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, є такими, що суперечать Конституції України.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та в контексті спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що в розумінні вказаної статті, військовозобов`язані, призвані на військові збори для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є прирівняними до осіб (військовослужбовців), які перебувають на військовій службі, а тому з 25 квітня 2019 року мають право на отримання пенсії по інвалідності в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Посилання апелянта на постанову Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, на п.9-1, згідно якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за відповідною формулою, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 9-1 вказаної постанови передбачено формулу для визначення розміру мінімальної заробітної плати, п`ятикратний розмір якої, належить до виплати, як пенсії по інвалідності.

Разом з тим, відповідно до п.8 ч.1 ст.40 Бюджетного кодексу України саме законом про Державний бюджет України визначаються розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Наведені положення свідчать про безпідставність проведення розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, п`ятикратний розмір якої належить до виплати, як пенсії по інвалідності, на підставі п.9-1 вказаної постанови за відповідною формулою, оскільки мінімальна заробітна плата, з метою застосування до даних спірних правовідносин, визначається виключно законом про Державний бюджет України на відповідний рік, який (закон про держбюджет) має вищу юридичну силу по відношенню до підзаконних актів.

Крім того, слід зазначити, що положення ч.3 ст.59 Закону не передбачають застосування жодної формули для розрахунку мінімальної заробітної плати, а тому з урахуванням вищої правової сили Закону в порівнянні з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень п.9-1 вказаної постанови при проведення перерахунку пенсії по інвалідності.

Також, колегія суддів зазначає про безпідставність посилань апелянта на відсутність змін до ч.3 ст.59 Закону з урахуванням вищевказаного рішення КСУ, як на підставу, що унеможливлює проведення перерахунку пенсії позивачу, оскільки згідно рішення КСУ пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, зокрема, і тим категоріям військовослужбовців (військовозобов`язаних) які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військових зборів і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не підтверджуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик