Справа № 2-а-484/2008
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2-а-484/2008

адміністративне провадження № К/9901/27465/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Саприкіної І. В.,

суддів: Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 грудня 2008 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, 24 квітня і 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У 2008 році ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 12 грудня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, в задоволенні позову відмовив. У касаційному порядку зазначені судові рішення позивач не оскаржував.

У 2018 році позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про роз`яснення постанови цього ж суду від 12 грудня 2008 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року провадження у справі за вказаною вище заявою закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки ОСОБА_1 вже звертався до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року і ухвалою цього ж суду від 28 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, йому було відмовлено в роз`ясненні зазначеного судового рішення першої інстанції.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, і Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 25 квітня 2018 року відмовив позивачу в задоволенні його скарги та залишив без змін ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року.

Після цього, у 2018 році позивач звернувся до Львівського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз`яснення ухвали цього ж суду від 09 березня 2009 року.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 червня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали цього ж суду від 05 березня 2009 року у справі № 9104/1743/09 (2а-484/08/0308) відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, а саме з: постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвалою цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, ОСОБА_1 27 вересня 2019 року направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані ним судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, поданого у 2008 році.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24 жовтня 2019 року залишив касаційну скаргу позивача без руху у зв`язку з тим, що скаржник не додав такої скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвали цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, а також не сплатив судовий збір.

На виконання зазначеної вище ухвали 06 листопада 2019 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвали цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року у зв`язку з тим, що він не отримував рішень Вищого адміністративного суду України. До вказаного клопотання ОСОБА_1 не надав жодних доказів та не зазначив, які саме судові рішення йому не були направлені.

Крім того, скаржник не направив до Верховного Суду квитанції про сплату судового збору, або доказів на підтвердження того, що він звільнений від сплати такого збору.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, дана норма визначає, що у разі якщо скаржник не порушує у своїй касаційній скарзі питання про поновлення строку на оскаржувані ним судові рішення, то у такої особи виникає право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, у якій зазначаються підстави для поновлення строку.

При цьому колегія суддів вважає неповажними причини, які ОСОБА_1 зазначив у своєму клопотанні про поновлення строку оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2008 року, ухвали цього ж суду від 12 лютого 2018 року та ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2009 року, 25 квітня та 11 червня 2018 року, оскільки будь-якої інформації та/або документів, що підтверджують неотримання ним копій судових рішень чи неможливості звернутися до суду із касаційною скаргою (касаційними скаргами) на оскаржувані судові рішення у визначені КАС України строки, скаржник не надав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням вищенаведеного, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст. 248, 332, 333, 359 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області 12 грудня 2008 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2009 року, 24 квітня і 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства праці та соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, стягнення суми пенсії та моральної шкоди.

Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді: А. А. Єзеров

С. М. Чиркін