Справа № 554/8640/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.12.2019 Справа № 554/8640/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2019 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1.1. 24 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 17 вересня 2019 року відповідно до постанови серії ДПО18 № 679189 відповідачем він на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 680 грн за те, що о 21 год. 21 хв. цього ж дня він на (в) а/д Київ-Харків-Довжанський 395 км МО3 керував ТЗ Автобус-Р, який використовується для палання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, а саме тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649, п. п. 31.4.7 Правил дорожнього руху (далі - Правил).

1.2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, позивач зазначив, що у вказаний день і час він дійсно рухався на зазначеному автомобілі у вказаному місці, але інкримінованого йому порушення Правил не допускав. Незважаючи на це, був зупинений Відповідачем, який не надавши йому будь-яких доказів вчинення правопорушення, ігноруючи висловлені ним заперечення про це, піддав його адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП у виді штрафу. Вважаючи дії поліцейського як при встановленні факту вчинення ним інкримінованого йому порушення Правил, так і притягненні його до адміністративної відповідальності протиправними, він і просить визнати їх такими та скасувати винесену ним постанову, закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Заперечуючи факто вчинення інкримінованого йому правопорушення, позивач наголосив, що підпункт 31.4.7 Правил не передбачає відповідальності за інкриміноване йому правопорушення взагалі, а пункт 31.4 Правил встановлює вичерпний перелік умов, за яких експлуатація транспортного засобу забороняється, а саме: несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Позивач також не погоджується з твердженням та констатацією в оскаржуваній постанові про те, що ним допущено порушення ДСТУ 3649 без зазначення конкретних його положень, викладених в окремих пунктах.

1.3. У визначений законом строк Відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог не визнав, наголосивши, що позивач дійсно вчинив інкриміноване йому правопорушення, за що у визначеній законом процедурі, з додержанням прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 121 КУпАП за порушення ним п. 8.7.3 Правил дорожнього руху (далі - Правил) в межах санкції вказаної норми.

2. Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

2.1. Відповідно до постанови серії ДПО18 № 679189 від 17 вересня 2019 року о 21 год. 21 хв. цього ж дня ОСОБА_1 на а/д Київ-Харків-Довжанський 395 км МО3 керував ТЗ Автобус-Р, який використовується для палання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, а саме тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив ДСТУ 3649, п. п. 31.4.7 Правил (а. с. 15).

3. Докази надані сторонами та їх дослідження в суді

3.1. Позивачем будь-яких доказів на пропозицію суду не надано.

3.2. Відповідач на пропозицію суду надав диск відеозаписом ВІ 0131 правопорушення та процедури розгляду справи і винесення оскаржуваного рішення.

4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

4.1. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

4.1.1. Стаття 14. Учасники дорожнього руху

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

4.2. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

4.3. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

4.3.1. Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

4.3.2. Стаття 121. Частина 2. Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації,

- тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

4.3.3. Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

4.3.4. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

4.3.5. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

4.3.6. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

4.3.7. Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

4.4. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

4.4.1. Пункт 31.4.7 Інші елементи конструкції:

а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду;

б) не працює звуковий сигнал;

в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість;

г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла;

ґ) зруйновано корінний лист або центральний болт ресори;

д) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією зарахувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа;

е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики;

є) відсутні:

медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж;

знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі;

на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т- противідкотні упори (щонайменше два);

проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах;

працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

ж) відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією;

з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках;

и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки;

і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира;

ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

4.5. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

4.5.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

4.5.2. Згідно з п. 9 цього розділу розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

4.6. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

4.6.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

5. Оцінка аргументів та мотиви суду

5.1. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.2. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

5.3. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

5.4. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

5.5. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

5.6. Як посилався позивач в позовній заяві при керуванні транспортним засобом він не допускав тих порушень Правил, недотримання яких йому інкримінується відповідачем, а тому не може бути підданий адміністративному стягненню за їх вчинення. Наголосив, що Відповідач не надав будь-яких доказів тих порушень, які йому інкримінуються.

5.7. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз змісту пункту 31.4.7, який містить підпункти від «а» до «ї», дає підстави суду констатувати, що він не визначає як порушення Правил наявність на лобовому склі транспортного засобу тріщини, не дотримання чого інкримінується позивачу як порушення.

В зв`язку з наведеним суд констатує, що Відповідачем вчинення позивачем правопорушення інкриміновано на припущеннях, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 62 Конституції та статті 7 КУпАП, частина перша якої встановлює, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ці положення Конституції України та КУпАП Відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані.

Не є порушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КУпАП, наявність тріщини на лобовому склі автомобіля і відповідно до підпункту 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649 «Вимоги до інших елементів», згідно з яким на вітровому склі колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. При цьому, приписами ДСТУ 3649 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля, а тому констатація цього факту Відповідачем в оскаржуваній постанові є припущенням, яке не може покладатись в основу визначення вини особи і притягнення її до адміністративної відповідальності.

Крім того, Відповідач в оскаржуваній постанові посилається лише на порушення вимог ДСТУ 3649 позивачем, не зазначаючи конкретного пункту недодержання цих вимог, що позбавляє суд можливості оцінювати дії останнього з позицій їх невідповідності вимогам Правил та КУпАП, а отже протиправності та невідповідності вимогам закону, що є підставою відповідальності.

Суд також враховує, що відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух» огляд транспортних засобів на технічний стан та технічний контроль транспортних засобів здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічному опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» відповідний технічний контроль здійснює виконавець - юридична особа або фізична особа - підприємець, визначена як суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу, тобто сертифікований суб`єкт господарювання, а не інспектор патрульної поліції, який не має спеціального обладнання та спеціальних знань.

Інших випадків примусової, обов`язкової для власників транспортних засобів та водіїв перевірки технічного стану зазначений закон не передбачає.

Пункт 1.1 ДСТУ 3649:2010 визначає, що цей стандарт поширюються на КТЗ категорій М, МG, N, NG, О, які призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування і застосовується виключно при технічному огляді колісного транспортного засобу для здійснення контролю технічного стану КТЗ на відповідність вимогам ДСТУ 3649:2010 під час проведення державного технічною огляду колісного транспортного засобу, що підтверджується п. 1.3 Наказу Міністерства інфраструктури України № 710 від 26 листопада 2012 року «Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки», в якому, зокрема, зазначено, що для ідентифікації ТЗ, визначення вимог і методів для його перевірки застосовують такі нормативно-технічні документи: 1.3.1. Національні стандарти: ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

Протоколом перевірки технічного стану ТЗ № 00825-03464-19 від 20 серпня 2019 року, чинність якого є дійсною до 20 лютого 2020 року, який був досліджений в суді (а. с. 5), встановлена відповідність технічного стану КТЗ вимогам ДСТУ щодо транспортного засобу SETRA S41 HD д. н. з. НОМЕР_1 .

На підставі наведеного суд констатує, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників КТЗ не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з змісту диспозиції ч. 2 ст. 121 КУпАП виключас можливість притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Констатуючи цей факт, суд також враховує, що Відповідачем на підтвердження факту порушення Правил позивачем надано відеозапис № ВІ 0131, тоді як в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення вказано інший номер - 00131.

Надаючи правову оцінку даному відеозапису, суд зазначає, що він містить лише запис процедури прийняття Відповідачем рішення по оскаржуваній постанові та не фіксує самого факту порушення позивачем Привал, які б давали підстави для його зупинки та виявлення факту інкримінованого останньому порушення Правил, а отже є безвідносним та таким, що не може прийматися до уваги судом як належний та допустимий доказ по справі.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена з порушенням вимог КУпАП, у ній не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 679189 від 17 вересня 2019 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

5.8. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.9. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

5.10. Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

5.11. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, а тому постанова серії ДПО18 № 679189 від 17 вересня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 2 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Хмелевського Івана Сергійовича, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 679189 від 17 вересня 2019 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн, закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко