Справа № 120/3474/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 грудня 2019 р. Справа № 120/3474/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: Савчук М.В.

представника відповідача: Балік О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не враховується довідка про його заробітну плату до 2000 року за №С-1018/1 від 17.05.2016, яка видана Муніципальним архівом Нерюнгринского району республіка Саха (Якутія).

Ухвалою від 30.10.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 27.11.2019 вирішено продовжити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні 10.12.2019. Крім того, даною ухвалою також витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області копію звернення позивача, за наслідками розгляду якого було надано відповідь №1567/Д-10 від 05.07.2019.

Судове засідання 10.12.2019 відкладено до 16.12.2019 в зв`язку з необхідністю отримання додаткових доказів.

В судовому засіданні 16.12.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Зокрема зазначив, що при призначенні позивачу пенсії відповідачем протиправно не враховано подану ним довідку про його заробітну плату №С-1018/1 від 17.05.2016, з урахуванням його щомісячної заробітної плати визначеної шляхом ділення зазначених у ній сум заробітної плати на кількість відпрацьованих місяців.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала те, що довідка №С-1018/1 від 17.05.2016 була подана позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 16.11.2017, однак вказала, що відповідна довідка не міститься саме щомісячних сум заробітної плати ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що починаючи з 16.11.2017 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

10.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо порядку обрахунку призначеної йому пенсії.

Із отриманої відповіді №1567/Д-10 від 05.07.2019 йому стало відомо, що при призначенні пенсії відповідачем не враховано подану ним довідку про його заробітну плату до 2000 року за №С-1018/1 від 17.05.2016, яка видана Муніципальним архівом Нерюнгринского району республіка Саха (Якутія).

Наведені вище обставини слугували підставою для його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно із ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В даному ж випадку, заперечуючи щодо задоволення даного адміністративного позову представник відповідача зазначила, що надана позивачем довідка №С-1018/1 від 17.05.2016 не містить інформацію про заробітну плату розбиту по місяцям, що унеможливлює визначення коефіцієнту заробітної плати за кожний місяць.

Разом із тим, суд такі посилання представника відповідача оцінює критично, адже як слідує із змісту довідки №С-1018/1 від 17.05.2016, виданої Муніципальним архівом Нерюнгринского району республіка Саха (Якутія), остання містить інформацію про заробітну плату позивача за період з 1990 по 2002 рік, в тому числі відомості щодо сум заробітної плати, отриманої за кожний рік, а також інформацію про кількість відпрацьованих позивачем місяців та днів у кожному році.

Таким чином, наявність у довідці №С-1018/1 від 17.05.2016 вищезазначеної інформації про суми заробітної плати, отриманої позивачем за кожний рік, а також кількість відпрацьованих позивачем місяців та днів у кожному році, на думку суду, свідчить про можливість визначення сум отриманої позивачем заробітної плати помісячно, шляхом ділення суми заробітної плати, отриманої за рік, на кількість відпрацьованих позивачем місяців у відповідному році.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача зазначив, що дійсно положення ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають, що заробітна плата, отримана особою до 2000 року, може бути врахована при обчислені розміру пенсії лише за бажанням особи. Однак вказав, що чинним законодавством не передбачено необхідність подання окремої заяви про врахування такої заробітної плати, а достатньо лише долучити до заяви про призначення пенсії довідку про суми заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року.

Наведені вище твердження представника позивача не заперечувались представником відповідача в судовому засіданні.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні також не заперечувала те, що довідка №С-1018/1 від 17.05.2016 дійсно була подана позивачем разом із заявою про призначення пенсії від 16.11.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач дійсно має право для врахування при обчислені розміру його пенсії довідки про заробітну плату №С-1018/1 від 17.05.2016, виданої Муніципальним архівом Нерюнгринского району республіка Саха (Якутія).

Крім того, враховуючи те, що представником відповідача не заперечується обставина того, що така довідка була подана позивачем разом із заявою про призначення пенсії, на думку суду, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії позивача із урахуванням довідки №С-1018/1 від 17.05.2016 починаючи з 16.11.2017.

В той же час, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача, які викладені у відповіді №1567/Д-10 від 05.07.2019, адже така відповідь надана на заяву позивача, в якій він в порядку Закону України «Про звернення громадян» лише просив пояснити порядок розрахунку його пенсії.

Також, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо зобов`язання відповідача виплатити різницю між виплаченою та перерахованою пенсією, оскільки така вимога є передчасною, адже нарахування та виплата перерахованої пенсії можливе лише після здійснення такого перерахунку.

Крім того, право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що заявлені позивачем позовні вимоги фактично є похідними від вимоги, яка в даному випадку підлягає задоволенню, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 16.11.2017 з урахуванням довідки №С-1018/1 від 17.05.2016, виданої Муніципальним архівом Нерюнгринского району республіка Саха (Якутія), відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 18.12.2019.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна