Справа № 300/1667/19
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2019 р. справа № 300/1667/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В.,
за участю секретаря Котик Д.М.,
представників позивача Савчука В.Р., Прітчака М.М.,
представника відповідача Яремака Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бусел-Прикарпаття до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
12.08.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
03.09.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, а позивач, 18.09.2019, відповідь на відзив.
За результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив мотивів.
Представник відповідача в судовому засіданні не визнав заявлених позовних вимог, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд робить висновок, що адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Товариства з обмеженою відповідальністю Бусел-Прикарпаття, перебуває на податковому обліку як платник податків, є платником податків та зборів.
В період з 18.03.2019 до 05.04.2019 Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області здійснено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2016 до 31.12.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 до 31.12.2018.
За результатами вказаної перевірки складено акт за №312/09-19-14-06/32606072 від 12.04.2019 (т. І а. с. 49 96).
Висновками проведеної перевірки встановлено порушення позивачем:
- пунктів 3, 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України за № 73 від 07.02.2013, пунктів 5, 7, 8, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України за № 290 від 29.11.1999, пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 20 від 31.01.2000 року, статтей 1 ,4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в загальній сумі 1 370 380 гривень, в тому числі за 1 квартал 2016 року 12 159 гривень, півріччя 2016 року 479 373 гривень, три квартали 2016 947 376 гривень, 2016 рік 1 370 380 гривень;
- пункту 185.1 статті 185, статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму 701 414 гривень, в тому числі: за березень 2016 року на 1 462 гривні, за травень 2016 року на 19 591 гривня, за липень 2016 року на 23 937 гривень, за серпень 2016 року на 23 679 гривень, за березень 2017 року на 53 686 гривень, за квітень 2017 року на 12 519 гривень, за червень 2017 року на 193 603 гривні, за серпень 2017 року на 215 976 гривень, вересень 2017 року на 23 482 гривні, за жовтень 2017 року на 35 184 гривні, за листопад 2017 року на 16 509 гривень, за грудень 2017 року на 15 667 гривень, за лютий 2018 року на 36 673 гривні, за квітень 2018 року на 17 119 гривень, за травень 2018 року на 5 200 гривень, за червень 2018 року на 5 810 гривень, за липень 2018 року на 1 317 гривень;
- підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за № 1020 від 24.10.2010, яке полягає у порушенні порядку заповнення податкових розрахунків форми 1ДФ за 1, 2 квартали 2016 року у яких відображено нарахування та виплата доходів по податкових номерах які, є недійсними, відсутніми в реєстрі ДРФО;
- пункту 11 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування за послуг при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості.
Також, висновки відповідача ґрунтуються на тому, що за період з 01.01.2016 до 31.12.2018 при проведенні фінансово-господарських операцій позивач із постачальником нерезидентом отримував бонуси (знижки) на умовах визначених у контрактах за № 138/GSD-UA/2015 від 07.10.2015, № 201/GSD-UA/2016 від 11.05.2016, № 224/GSD-UA/2017 від 27.02.2017, згідно яких ООО ГАРДЕН СТЕКЛО РОСТОВ (Росія) (продавець) та позивач (покупець) домовились на постачання продукції (товарів).
До вищевказаних контрактів (договорів) між ООО ГАРДЕН (продавець) та ТзОВ Бусел-Прикарпаття (покупець) укладено додаткові договори про надання премії (бонусу).
Виходячи із умов контрактів (договорів) та додаткових угод позивач отримував від постачальника (нерезидента) кредит-ноту у вигляді премії бонусу (знижки, чи інші заохочення) за просування товарів на ринку збуту, тобто за досягнення певних економічних показників у межах своєї діяльності, а надання таких бонусів (знижок) постачальником спрямовувалось на стимулювання збуту продукції.
При наданні продавцем фірма ООО «ГАРДЕН СТЕКЛО РОСТОВ» винагороди премії (бонусу, знижки) ТзОВ «Бусел-Прикарпаття» у зв`язку з досягненням певних обсягів постачання товарів, придбаних у продавця, об`єктом оподаткування ПДВ є маркетингові послуги, які надавало ТзОВ «Бусел-Прикарпаття», а мотиваційні та стимулюючі виплати у вигляді премії (бонусу) в свою чергу, є компенсацією вартості таких послуг.
Таким чином, у ТзОВ «Бусел-Прикарпаття» при отриманні мотиваційних виплат премій (бонусів, знижок) від продавця (нерезидента) у зв`язку з досягненням певних обсягів постачання товарів, придбаних у такого продавця, виникають податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму отриманих мотиваційних виплат премій (бонусів) за надані маркетингові послуги.
Згідно актів на надання премії (бонусу) укладених між ООО «ГАРДЕН СТЕКЛО РОСТОВ» та ТзОВ «Бусел Прикарпаття», покупцем були виконані всі умови для отримання премії (бонуса), передбачені додатковими угодами до договорів. ООО «ГАРДЕН СТЕКЛО РОС ГОВ» надано ТОВ «Бусел Прикарпаття» премій (бонусів, знижок) згідно актів на суму 1 506 014 гривень. Як зазначено у актах, інформація про виконання покупцем умов отримання премії (бонуса), вказана у додатках до даних актів, однак додатки до перевірки не надано.
За наведених обставин, ТзОВ «Бусел-Прикарпаття» в порушення пункту 185.1 статті 185, статті 186, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України занизило податкові зобов`язання по податку на додану вартість в загальній сумі 301 205 гривень, нараховані на суму отриманих мотиваційних виплат премій (бонусів) за надані маркетингові послуги.
Також, висновки відповідача ґрунтуються на тому, що ТзОВ Бусел - Прикарпаття протягом періоду з 01.01.2016 до 31.12.2018 здійснювало придбання у нерезидентів скляної продукції (листового скла) в процесі поставки та прийому якого встановлювалась його невідповідність якісним показникам, недостачі та бою, у зв`язку з чим товариство виставляло претензії до продавця - нерезидента.
Фінансово-господарські операції з нерезидентом проводились на підставі контракту (договору) №22/2 від 02.02.2017, згідно умов якого ВАТ Гомельскло (республіка Білорусія), далі продавець та ТзОВ Бусел-Прикарпаття, далі покупець, уклали договір про купівлю-продажу на умовах DAP- кордон РБ/України при поставці залізнодорожним транспортом товарів в асортименті і кількості, які визначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору.
Фінансово-господарські операції з нерезидентом проводились на підставі контракту (договору) №224/GSD-UA/2017 від 27.02.2017, згідно умов якого ООО ГАРДРН СТЕКЛО РОСТОВ (Росія) (продавець) та ТзОВ Бусел Прикарпаття" (покупець) укладено договір про купівлю-продаж товарів на умовах FCA - Красний Сулін, DAP границя Росії-України у відповідності до умов даного договору.
Пунктом 4 договору Претензії визначено, що покупець повинен зразу після доставки оглянути кожну партію товару, та вказати усі виявлені дефекти в протоколі пошкоджень та товарно-транспортній накладній. При виявленні бою/дефекту покупець призупиняє прийом товару та фіксує недостачу товару в протоколі пошкоджень у відповідності до інструкції, отриманої ним від продавця до підписання цього договору. Всі претензії щодо невідповідності кількості і/ якості товару показникам установленим в договорі і супровідних документах, а також щодо будь-яких дефектів, які не були вказані в протоколі про пошкодження, повинні бути направлені покупцем продавцю в письмовому вигляді не пізніше 10 днів, починаючи з дати доставки товару в місце призначення. Будь-які претензії щодо скритих дефектів товару подаються у письмовому вигляді не пізніше 30 днів з дати доставки товару. Покупець зобов`язаний представити продавцю для огляду товар, пошкоджений при транспортуванні і товар з виявленими недостатками після повідомлення продавця про пошкодження чи нестачу, і повернути такий товар продавцю на запит та за рахунок останнього. Продавець зобов`язаний розглянути отриману претензію протягом 14 днів після отримання необхідних документів. У випадку визнання продавцем претензії на основі документів, отриманих від покупця про брак/бій/дефект, що призвело до збитків у покупця, в результаті дій продавця, продавець виставляє кредит-ноту, яка буде врахована сторонами при наступних розрахунках, шляхом відповідного зменшення дебіторської заборгованості чи в якості авансу здійсненого покупцем продавцю.
Відповідно до наданих до перевірки листів ОАО ГОМЕЛЬСТЕКЛО (Республіка Білорусь) та ООО ГАРДЕН СТЕКЛО РОСТОВ (Росія) останніми визнано претензій на користь ТзОВ Бусел - Прикарпаття щодо скритих дефектів товару та його невідповідність якісним показникам, бою та браку скла листового безколірного М1-СВР, скла Emicon crictal Gomel И-СВР, флоат скла з покриттям Climat Guard в загальній кількості 24 986, 73 м. кв. на загальну суму 1 996 412 гривень згідно наданих розрахунків до визнаних претензій.
У бухгалтерському обліку ТзОВ Бусел Прикарпаття визнані претензії вартості невідповідної продукції від нерезидента ОАО ГОМЕЛЬСТЕКЛО та ООО Гардин Стекло Ростов в сумі 1 996 412 гривень відображено наступними проведеннями: Дт 632 Розрахунки з іноземними постачальниками Кт 719 інші доходи від операційної діяльності.
При цьому, відповідно до даних бухгалтерського обліку, ТМЦ по яких визнані претензії щодо їх невідповідності якісним показникам, бою та браку скла листового безколірного М1- СВР, скла Emicon crictal Gomel И-СВР, флоат скла з покриттям Climat Guard в загальній кількості 24 986, 73 м. кв. у бухгалтерському обліку не оприбутковувались/ не обліковувались.
Проведеною на вимогу контролюючого органу інвентаризацією 03.04.2019 не встановлено наявності дефектної скляної продукції скла листового безколірного М1-СВР, скла Ешісоп crictal Gomel И-СВР флоат скла з покриттям Climat Guard в загальній кількості 24 986, 73 м. кв. на суму 1 996 412 гривень по яких нерезидентами визнано претензії. Результати проведеної інвентаризації та не надання обґрунтованих пояснень посадових осіб ТзОВ Бусел Прикарпаття щодо використання в господарській діяльності (реалізація, використання для власних потреб) дефектної скляної продукції в кількості 24 986, 73 м. кв. та сумі 1 996 412 гривень, свідчать про відсутність їх обліку, як в бухгалтерському обліку так і фізичній наявності на складах товариства.
Відповідно до даних єдиного реєстру податкових накладних та даних ВМД ТзОВ Бусел-Прикарпаття за період з 01.01.2019 по 03.04.2019 (дата станом на яку проведено інвентаризацію) не встановлено продаж ТМЦ із вищевказаною номенклатурою та не надано пояснення щодо продажу, чи списання даних ТМЦ чи то використання в господарській діяльності.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Відповідно до підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 даного Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до від`ємного значення з цього податку та формування податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Щодо висновків відповідача про відсутність реальності здійснення господарських операцій з реалізації товарів (скла та енергозберігаючого скла) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санітар Планети» та відсутності подальшої реалізації ТзОВ «Санітар Планети» отриманого від позивача товару (скла та енергозберігаючого скла), суд зазначає наступне.
28.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бусел-Прикарпаття» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санітар Платнети» (покупець) укладено договір купівлі-продажу за № 075, відповідно до умов якого продавець зобов`язався виготовити та поставити покупцеві продукцію, а покупець зобов`язався прийняти цю продукцію та оплатити її.
Позивач в період з 21.03.2016 до 09.12.2016 поставило ТзОВ Санітар Планети товар (скло поліроване 4 мм та енергозберігаюче скло 4 мм) на загальну суму 7 613 221, 32 гривень.
Документами, які підтверджують факт поставки вказаного товару позивач до ТзОВ Санітар Планети є копії видаткових накладних: РН-0000387 від 21.03.2016, РН-0000524 від 20.04.2016, РН-0000592, РН-0000593 від 12.05.2016, РН-0000611, РН-0000612 від 17.05.2016, РН-0000618, РН-0000619 від 19.05.2016, РН-0000661, РН-0000662 від 27.05.2016, РН-0000695, РН-0000696 від 02.06.2016, РН-0000743, РН-0000744 від 10.06.2016, РН-0000758 від 14.06.2016, РН-0000773, РН-0000776, РН-0000777 від 17.06.2016, РН-0000789, РН-0000790 від 23 06.2016, РН-0000821, РН-0000822 від 29.06.2016, РН-0000869, РН-0000870 від 07.07.2016, РН-0000872, РН-0000873 від 08.07.2016, РН-0000897, РН-0000898 від 14.07.2016, РН-0000958, РН-0000959 від 01.08.2016, РН-0000960, РН-0000961 від 01.08.2016, РН-0001004, РН-0001005, РН-0001006 від 11.08 2016, РН-0001007 від 15.08.2016, РН-0001218, РН-0001219 від 09.09.2016, РН-0001255, РН-0001256 від 19.09.2016, РН-0001341, РН-0001342 від 27.09.2016, РН-0001385, РН-0001386 від 06.10.2016, РН-0001415, РН-000І416 від 12.10.2016, РН-0001473, РН-0001474 від 20.10.2016, РН-000499, РН-0001500 від 27.10.2016, РН-0001563, РН-0001564 від 04.11.2016, РН-0001641, РН-0001643 від 11.11.2016, РН-0001722, РН-0001723 від 24.11.2016, РН-0001801, РН-0001802 від 09.12.2016;
Податкових накладних: № 303 від 21.03.2016, № 408 від 19.04.2016, № 409 від 20.04.2016, № 468 від 10.05.2016, № 469 від 10.05.2016, № 493 від 17.05.2016, № 494 від 17.05.2016, № 502 від 19.05.2016, № 503 від 19.05.2016, № 541 від 27.05.2016, № 542 від 27.05.2016, № 562 від 02.06.2016, №563 від 02.06.2016, №608 від 10.06.2016, №623 від 14.06.2016, №640 від 17.06.2016, №645 від 17.06.2016, №644 від 17.06.2016, №658 від 23.06.2016, №659 від 23.06.2016, № 674 від 29.06.2016, № 675 від 29.06.2016, №719 від 07.07.2016, № 718 від 07.07.2016, №712 від 06.07.2016, №713 від 06.07.2016, № 748 від 14.07.2016, № 749 від 14.07.2016, № 815 від 01.08.2016, № 816 від 01.08.2016, № 814 від 01.08.2016, № 817 від 01.08.2016, № 862 від 11.08.2016, № 863 від 11.08.2016, № 865 від 11.08.2016, № 864 від 11.08.2016, № 976 від 08.09.2016, № 975 від 08.09.2016, № 1013 від 16.09.2016, № 1012 від 16.09.2016, № 1067 від 26.09.2016, № 1066 від 26.09.2016, № 1106 від 05.10.2016, №1107 від 05.10.2016, № 1126 від 12.10.2016, № 1127 від 12.10.2016, № 1176 від 20.10.2016, № 1175 від 20.10.2016, № 1205 від 27.10,2016, №1206 від 27.10.2016, № 1246 від 03.11.2016, № 1245 від 03.11.2016, №1277 від 10.11.2016, №1278 від 10.11 2016, №1343 від 24.11.2016, №1342 від 24.11.2016, № 1409 від 08,12.2016, № 1408 від 08.12.2016;
Копії платіжних доручень: № 3162 від 21.03.2016, № 3409 від 19.04.2016, № 3412 від 20.04.2016, № 3592, № 3591 від 10.05.2016, № 3664, № 3663 від 17.05.2016, № 3755, № 1152, №1153 від 26.05.2016, № 3780, № 1164 від 27.05.2016, № 3837, № 3836 від 02.06.2016, № 3987, № 3986 від 10.06.2016, № 4040 від 14.06.2016, № 4100, № 4099, № 4077 від 17.06.2016, № 4122, №4121 від 23.06.2016, № 1221, № 1220 від 29.06.2016, № 4259, № 4258 від 06.07.2016, № 1299, № 1294 від 07.07.2016, № 4323, № 4322 від 14.07.2016, № 4453, № 4452, № 4451, № 4450 від 01.08.2016, № 4566, № 4565, № 4564, № 4563 від 11.08.2016, № 4809 від, № 4808 від 08.09.2016, № 4919, № 4918 від 16.09.2016, № 5011, № 5010 від 26.09.2016, № 5132, № 5131 від .05.10.2016, № 5186, № 5185 від 12.10.2016, № 5277, № 5276, № 1449 від 20.10.2016, № 5375, № 5376 від 27.10.2016, № 5465, № 5464 від 03.11.2016, № 1483, № 5558 від 10.11.2016, № 5718, № 5717 від 24.11.2016, № 5895, № 5894 від 08.12.2016;
Наявність у позивача матеріальних ресурсів для виконання умов указаного договору, підтверджується наявність складу для зберігання товару загальною площею 619,9 кв. м за адресою: м. Івано-Франківськ, село Хриплин, вулиця Автоливмашівська, 5, де зберігалося скло, яке поставлялося на ТзОВ «Санітар Планети»; наявність транспортних засобів, якими перевозився товар: в 2016 році у власності ТзОВ «Бусел-Прикарпаття» були в наявності 6 вантажних автомобілів (автомобіль MAN TGA, державний номер НОМЕР_1 з причепом KOGEL державний номер НОМЕР_2 , автомобіль MAN TGA, державний номер НОМЕР_3 з причепом FLIEGL, державний номер НОМЕР_4 , автомобіль MAN TGA, державний номер НОМЕР_5 з причепом KOGEL, державний номер НОМЕР_6 , автомобіль MAN TGA, державний номер НОМЕР_7 , автомобіль ІВЕКО, державний номер НОМЕР_8 , автомобіль МЕРСЕДЕС, державний номер НОМЕР_9 .
В 2016 році на ТзОВ «Бусел-Прикарпаття» працювало в середньому 30 чоловік, у тому числі: на роботах, пов`язаних з виконанням навантажувально-розвантажувальних робіт - 11 чоловік, на роботах, пов`язаних з перевезенням вантажів працювало 6 водіїв.
Щодо висновків відповідача про відсутність бухгалтерського обліку дефектної продукції, то позивачем доведено ті обставини, що факт виявлення браку виявлено в процесі переробки на підприємствах контрагентів, що її придбали.
За таких обставин відправка цієї продукції покупцям за бухгалтерським обліком як такої, що відповідає вимогам якості є обґрунтованим, а подальше оформлення фактів дефектів та реалізація дефектної продукції на умовах компенсації втрат на цю продукції є правомірним.
За погодженням з контрагентами, що здійснювали закупку продукції, в якій було виявлено дефекти та брак таким контрагентам вартість бракованого скла була компенсована при наступних поставках товарів.
Тому висновок відповідача про нарахування податкових зобов`язань внаслідок відсутності оприбуткування дефектної продукції на складах позивача в кількості 24 986, 73 м. кв. та сумі 1 996 412 гривень суперечить фактичним обставинам господарських відносин позивача.
Щодо отримання сум позивачем премій (бонусів) в розмірі 1 506 014 гривень за господарськими операціями з ТОВ «Гардіан Скло Ростов» та нарахування відповідачем на їх суму 301 205 гривень податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
Оцінюючи спір у цій частині та виходячи з аналізу положень підпункту 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, якими визначено значення маркетингових послуг (маркетингу) та їх склад, підпункту 14.1.185 пункту 14.1 цієї статті, яка встановлює правове визначення постачання послуг та дійшов до висновку про те, що додаткова бонусна винагорода, премія або знижка на вартість товару, надана продавцем покупцеві відповідно до умов угоди про купівлю-продаж (чи окремої згоди сторін), або для зацікавлення (винагороди) постійних покупців у подальшій співпраці, не може розцінюватись як послуга в сфері маркетингу, відтак, нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за бонусами є безпідставним.
Суд визнає, що отримана сума мотиваційних виплат (бонусів) при їх отриманні від продавців товарів у зв`язку з досягненням певних обсягів постачання не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість в розумінні пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України.
Вказана позиція також відповідає позиції Верховного Суду, викладені в постанові від 18.12.2018 у справі №808/3341/16.
Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер встановлено судом, що доводить правомірність формування позивачем, податкового кредиту по факту придбання товару (продукції), послуг та відсутність підстав для нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму отриманих мотиваційних виплат (бонусів) при отриманні цих виплат у зв`язку з досягненням певних обсягів постачання товарів, що спростовує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.
Суд визнає, що склад податкових правопорушень в розумінні статті 109 Податкового кодексу України відповідачем не доведений.
Відсутність підстав збільшення грошових зобов`язань з податку на додану вартість спірними податковим повідомленням-рішенням унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач на підставі помилкових висновків оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями збільшив Товариству з обмеженою відповідальністю Бусел-Прикарпаття грошові зобов`язання з податку на прибуток: за основним платежем в розмірі 1 370 380 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 342 595 гривень та з податку на додану вартість: за основним платежем в розмірі 699 952 гривень та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 174 988 гривень.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3 842 гривні, згідно платіжного доручення за № 5209 від 07.08.2019.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 3 842 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 02 грудня 2019 р.