Справа № 640/5593/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5593/19 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Собківа Я.М.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРОДЖЕКТ" до Головного управління ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРОДЖЕКТ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у м. Києві: від 01.11.2018 №974237/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 13.08.2018; від 01.11.2018 №974238/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 27.08.2018; від 01.11.2018 №974239/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 31.08.2018; від 19.07.2018 №846964/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 13.06.2018; від 19.07.2018 №846965/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 14.06.2018; від 19.07.2018 №846966/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 14.06.2018; від 19.07.2018 №846967/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 15.06.2018; від 17.10.2018 №956814/42070295 №10 від 19.06.2018.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі відповідні податкові накладні.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, оскільки судом не з`ясовано всі обставини, не враховані надані докази, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Державної фіскальної служби України до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю «СІТІ ПРОДЖЕКТ» (надалі також - «Позивач») відповідно до укладеного з Державним підприємством «Документ» договору підряду № 6 від 07 червня 2018 року (зі змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 08.06.18р.), Договору підряду №12 від 12 червня 2018р. був виконаний комплекс ремонтних робіт нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової, 13Е.

Виконання вищевказаних робіт Позивачем підтверджується Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 р. (форма КБ-3) та Актом виконаних робіт №5 за серпень 2018р. від 31.08.18р. (форма КБ-2).

У період з 13.06.2018р. по 31.08.2018р. Позивач у встановлений чинним законодавством термін сформував податкові накладні: №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р. та вчинив усі передбачені законодавством дії для їх реєстрації.

Проте за наслідками відсилання податкових накладних ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних Позивач отримав квитанції № 1 про зупинення реєстрації вищевказаних податкових накладних: - квитанція від 29.08.2018р., 09:02 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»;- квитанція від 30.08.2018р., 11:15 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»; - квитанція від 14.09.2018р., 09:05 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»; - квитанція від 21.06.2018р., 14:37 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»; - квитанція від 21.06.2018р., 14:37 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»;- квитанція від 21.06.2018р., 14:37 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»; - квитанція від 21.06.2018р., 14:37 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена»; - квитанція від 25.06.2018р., 12:43 зі статусом «Документ прийнято. Реєстрація зупинена».

У квитанціях №1 було вказано, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, а також вказано, що ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6. п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

Позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в ЄРПН, на що Позивач надав письмові пояснення та копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується Повідомленням щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПК/РК № 1 від 20.07.2017 р.

Проте незважаючи на надані письмові пояснення та копії документів Позивач отримав Квитанцію № 2 згідно якої Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія), прийнято наступні рішення:

- Рішення від 01.11.2018р. №974237/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 13.08.2018р.

- Рішення від 01.11.2018р. №974238/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 27.08.2018р.

- Рішення від 01.11.2018р. №974239/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 31.08.2018р.;

- Рішення від 19.07.2018р. №846964/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 13.06.2018р.

- Рішення від 19.07.2018р. №846965/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 14.06.2018р.

- Рішення від 19.07.2018р. №846966/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 14.06.2018р.

- Рішення від 19.07.2018р. №846967/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 15.06.2018р.

- Рішення від 17.10.2018р. №956814/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 19.06.2018р.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями відповідача, позивач після процедури адміністративного оскарження, звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірних рішень та неврахування наданих позивачем Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві документів.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У розумінні підпунктів 14.1.60 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, є Державна фіскальна служба України.

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (з наступними змінами, далі - Порядок №1246).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відтак, законодавчо закріплено, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій розміщені Державною фіскальною службою України на своєму офіційному веб-сайті за таким посиланням: http://sfs.gov.ua/media-tsentr/novini/331616.html.

Згідно з пунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, який був зазначений відповідачем в квитанціях в якості підстави для зупинення реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р., комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку-юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Отже, наведений пункт 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку містить у собі декілька підстав для віднесення платника податку до переліку ризикових, у зв`язку з чим для того, щоб відповідати вимогам обґрунтованості рішень суб`єкта владних повноважень, рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної через її відповідність вимогам п.1.6 цих Критеріїв має містити посилання на конкретні обставини, наявність яких є підставою для віднесення платника податку до переліку ризикових.

Відповідно до Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків, затвердженого наказом ДФС України від 21 березня 2018 року №144 (який діяв до моменту його скасування на підставі наказу ДФС України від 03 серпня 2018 року №522, тобто був чинним на момент складання позивачем податкових декларацій та подання частини з них на реєстрацію), усі платники податків, що подають на реєстрацію податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевіряються ДФС на відповідність критеріям ризиковості, які затверджено Державною фіскальною службою України та погоджено з Міністерством фінансів України (далі - Критерії).

За результатами засідання Комісії та протокольно прийнятого рішення (внесення платників податків до переліку ризикових платників податків / виключення з переліку ризикових платників податків) голова Комісії забезпечує негайне внесення інформації щодо включення / виключення зазначених платників до/із переліку платників податків в режимі «Журнал ризикових платників податків» розділу «Робота Комісії регіонального рівня» підсистеми «Аналітична система» ІТС «Податковий блок» як платників з ознаками ризиковості.

У той же час, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи, відповідачем не було надано протоколів засідання Комісії із відображеним у ньому рішеннями про віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, а також матеріали, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку, у той час як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р. є спірними, не визнаються позивачем, а отже, потребують доведення у судовому засіданні.

Судова колегія при розгляді апеляційної скарги вказує на те, що квитанції 1 та 2 містять лише загальне посилання на п.1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких платника податку можна віднести до переліку ризикових, що, за відсутності доведення правомірності віднесення позивача до переліку ризикових платників податків, свідчить про те, що зупинення реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р. було здійснено відповідачем необґрунтовано.

Відповідно до пункту 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вказаний перелік документів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що після зупинення реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р. позивачем були подані до комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві документи, передбачені пунктом 14 Порядку № 117, для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окрім того, матеріали справи містять докази, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, а саме копії договору підряду, укладеного з Державним підприємством «Документ» № 6 від 07 червня 2018 року; Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2018 р. (форма КБ-3); Акта виконаних робіт №5 за серпень 2018р. від 31.08.18р. (форма КБ-2); банківської виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.10.2018р. за період з 13.08.18р. по 13.08.18р. по рахунку № НОМЕР_1 ;банківської виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.10.2018р. за період з 27.08.18р. по 27.08.18р. по рахунку № НОМЕР_1 ;банківської виписки (звіту) ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2018р. за період з 13.06.18р. по 13.06.18р. по рахунку № НОМЕР_1 ; банківської виписки (звіту) ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2018р. за період з 14.06.18р. по 14.06.18р. по рахунку № НОМЕР_1 ; банківської виписки (звіту) ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2018р. за період з 15.06.18р. по 15.06.18р. по рахунку № НОМЕР_1 ; банківської виписки (звіту) ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2018р. за період з 19.06.18р. по 19.06.18р. по рахунку № НОМЕР_1 .

Вказані докази, на переконання колегії суддів відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України та у встановленому порядку доводять наявність права позивача на реєстрацію податкових накладних, та свідчать про необґрунтованість відмови відповідача в такій реєстрації.

Разом з тим, в спірних рішеннях комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в якості підстави для відмови в реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р. зазначено про ненадання платником податку копій таких документів:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних;

- розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків;

- документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відтак, у спірних рішеннях комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві фактично було лише процитоване положення пункту 14 Порядку №117, тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкових №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018р., а також без повідомлення причин, за яких надані позивачем документи не були враховані.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що в якості недостатності наданих платником податку документів для прийняття комісією Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування слід розуміти надання таким платником не всіх документів, передбачених пунктом 14 Порядку №117.

Всупереч встановленому порядку, у спірних рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних №2 від 13.08.2018р.; №4 від 27.08.2018р.; №5 від 31.08.2018р.; №6 від 13.06.2018р.; №7 від 14.06.2018р.; №8 від 14.06.2018р.; №9 від 15.06.2018р.; №10 від 19.06.2018 року не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, а також не зазначено, яких саме документів, окрім тих, що були надані позивачем, не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Комісією Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві лише процитовано норму законодавства без будь-якої конкретизації обставин: чи то надані позивачем копії документів складені з порушеннями вимог законодавства, а якщо так, то яких саме; чи то копії наданих документів є недостатніми для прийняття позитивного рішення, а якщо так, то яких саме документів згідно з наведеним в пункті 14 Порядку №117 переліку не надано позивачем; чи то існують обидві зазначені передумови для відмови в реєстрації.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що дії Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, та прийняття останнім необґрунтованих рішень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Комісії від 01.11.2018 р. № 974237/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 13.08.2018 р.; від 01.11.2018 р. № 974238/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 27.08.2018 р.; від 01.11.2018 р. № 974239/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 31.08.2018 р.; від 19.07.2018 р. № 846964/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 13.06.2018 р.; від 19.07.2018 р. № 846965/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 14.06.2018 р.; від 19.07.2018 р. № 846966/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 14.06.2018 р.; від 19.07.2018 р. № 846967/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 9 від 15.06.2018 р.; від 17.10.2018 р. № 956814/42070295 про відмову в реєстрації податкової накладної № 10 від 19.06.2018 р.

Разом з тим, беручи до уваги протиправність вищевказаних рішень Комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації оскаржуваних рішень, факт надання належних доказів щодо проведення господарських операцій та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав ДФС України зареєструвати в ЄРПН спірні податкові накладні.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "СІТІ ПРОДЖЕКТ" не надано розрахункових документів, позаяк матеріали справи містять банківські виписки ПАТ КБ «Приватбанк», які підтверджують факт оплати по таким операціям.

Крім того, судова колегія критично оцінює посилання відповідача щодо відсутності звітів про використані матеріали, графіки виконання робіт, оскільки обов`язок з надання таких документів при реєстрації податкових накладних не передбачено чинним законодавством.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.10.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.12.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Я.М. Собків