Справа № 824/1146/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1146/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України (Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України (Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.
Позивач просить суд:
- визнати дії Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації щодо позбавлення його статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України протиправними;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України визнати його статус учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, з моменту його позбавлення, та повернути його вилучений дублікат посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, серія НОМЕР_1 від 14 листопада 2008 року.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 27 березня 1998 року йому було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1989 році за №087672, а 14 листопада 2008 року йому видано дублікат цього посвідчення серії НОМЕР_1 . Однак, отримавши лист Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації за №01-17/1068 від 26 червня 2019 року, позивач дізнався про позбавлення його цього статусу і вилучення у нього посвідчення. Зазначав, що звертався до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації з вимогами поновити йому статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак йому відмовляли, посилаючись на витяг з Протоколу №1 від 20 лютого 2019 року засідання Комісії зі спірних питань визнання статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає, що його протиправно позбавлено статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вилучено посвідчення, посилаючись при цьому на те, що брав участь у ліквідаційних роботах в зоні відчуження більш ніж 30 днів, у населених пунктах Чорнобиль із 01 липня 1989 року 26 серпня 1989 року та Ленів із 20 вересня 1989 року 27 вересня 1989 року, а всього 89 днів, отримавши дозу опромінення 4,820 БЕР.
Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року клопотання Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено. Залучено до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Зобов`язано позивача направити третій особі копії позовної заяви з додатками, а відповідачів копію відзиву, а докази таких відправлень надати суду. Встановлено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору строк для подання до суду пояснення щодо позову та відзиву.
Відповідач - Міністерство соціальної політики України, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на засіданні Комісії 20 лютого 2019 (протокол №1) були розглянуті наступні документи: лист Чернівецької облдержадміністрації від 26 червня 2018 року №0143/11-1321, копія довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 лютого 2017 року №179/1/1836, копія довідки управління хімічних військ Прикарпатського військового округу від 09 лютого 1993 року №24/5369, копія листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 26 січня 2018 №2748/15, витяг з протоколу тимчасової комісії Чернівецької облдержадміністрації від 30 вересня 1997 №8, копія відомості, копія посвідчення категорії 3, копія військового квитка, копія паспорту, заява. Зазначено, що довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 лютого 2017 року №179/1/1836 підтверджується факт виконання ОСОБА_1 робіт саме в зоні відчуження (зона №3) тільки три календарних дні, що не відповідає нормам статті 14 Закону для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3. Вказано, що на підставі представлених документів Комісією прийнято рішення, оформлене протоколом №1 від 20 лютого 2019 року про відсутність підстав для підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Крім цього, просив справу розглядати без присутності свого представника.
Відповідач - Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації - своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.
Листом від 12 листопада 2019 року №02.1-23/5623 Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - повідомив, що при проходженні перереєстрації посвідчень, яке проводилось Тимчасовою комісією по перевірці правильності видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Чернівецької облдержадміністрації, ОСОБА_1 було підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 на підставі архівної довідки УХВ ПрикВО від 09 лютого 1993 року №24/5369, в якій вказано, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч 43187 з 30 червня 1989 року по 29 вересня 1989 року, в тому числі в н.п. Чорнобиль з 01 липня 1989 року по 26 липня 1989 року, в н. п. Лелів з 20 вересня 1989 року по 27 вересня 1989 року. Однак, Вижницьке управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернівецькій області надало архівну довідку ГДА МОУ від 21 лютого 2017 року №179/1/1836, в якій не підтверджено необхідну для встановлення ОСОБА_1 категорії 3 учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС кількість днів виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч НОМЕР_2 в зоні відчуження за вищевказаний період. Вказано, що у зв`язку з надходженням листа Вижницького управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 26 січня 2018 року №2748/15, обласною державною адміністрацією та Департаментом направлено до розгляду Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Мінсоцполітики України наступні документи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 гр. ОСОБА_1 , жителя с. Черешеньки Вижницького району: копію витягу з протоколу про перереєстрацію Тимчасової комісії по перевірці правильності видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Чернівецькій ОДА від 30 вересня 1997 року № 8; копію архівної довідки ГДА МОУ від 21 лютого 2017 року № 179/1/1836; копію архівної довідки УХВ ПрикВО від 09 лютого 1993 року № 24/5369; копію листа Вижницького управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 26 січня 2018 року № 2748/15; копію особового рахунку нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за основним місцем роботи за вересень 1989 року; копію паспорта, військового квитка та посвідчення ОСОБА_1 на 10 арк.; пояснюючу ОСОБА_1 . Зазначено, що на засіданні Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України визнано, що відсутні підстави для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 визначеного Чернівецькою обласною державною адміністрацією 30 вересня 1997 року ОСОБА_1 , не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів.
Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 Чернівецькою обласною державною адміністрацією видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, серія НОМЕР_3 .
14 листопада 2008 року ОСОБА_1 Чернівецькою обласною державною адміністрацією видано дублікат посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, серія НОМЕР_1 .
При проходженні перереєстрації посвідчень, яке проводилось Тимчасовою комісією по перевірці правильності видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Чернівецькою обласною державною адміністрацією було підтверджено ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 на підставі архівної довідки УХВ ПрикВО від 09 лютого 1993 року №24/5369, в якій вказано, що ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в/ч 43187 з 30 червня 1989 року по 29 вересня 1989 року, в тому числі в н.п. Чорнобиль з 01 липня 1989 року по 26 липня 1989 року, в н.п. Лелів з 20 вересня 1989 року по 27 вересня 1989 року.
Однак, 26 січня 2018 року Вижницьке управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України звернулось до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації із листом №2748/15, в якому просило перевірити правильність встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
У зв`язку зі зверненням органом Пенсійного фонду України з приводу підтвердження правомірності встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 ОСОБА_1 , Чернівецькою обласною державною адміністрацією та Департаментом соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації було направлено до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України пакет документів для розгляду, зокрема: копію витягу з протоколу про перереєстрацію Тимчасової комісії по перевірці правильності видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Чернівецькій ОДА від 30 вересня 1997 року № 8; копію архівної довідки ГДА МОУ від 21 лютого 2017 року № 179/1/1836; копію архівної довідки УХВ ПрикВО від 09 лютого 1993 року № 24/5369; копію листа Вижницького управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 26 січня 2018 року № 2748/15; копію особового рахунку нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за основним місцем роботи за вересень 1989 року; копію паспорта, військового квитка та посвідчення ОСОБА_1 на 10 арк.; пояснюючу ОСОБА_1
20 лютого 2019 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України розглянуто справу ОСОБА_1 .
На підставі представлених документів Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України прийнято рішення, оформлене протоколом №1 від 20 лютого 2019 року, про не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів та вилучення посвідчення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.
Листом від 26 червня 2019 року №01-17/1068 Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації повідомило позивача про прийняте рішення та просило протягом 10 календарних днів з дня отримання даного листа звернутися в управління для вилучення посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 14 листопада 2008 року Чернівецькою ОДА для передачі особової справи в архів.
За таких обставин ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не погоджується із позбавленням його статусу учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, а спірні відносини між сторонами справи виникли у зв`язку із прийняттям Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України рішення, оформленого протоколом №1 від 20 лютого 2019 року, про не підтвердження факту виконання робіт ОСОБА_1 у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів та вилучення у нього посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відтак, правовій оцінці підлягає саме указане вище рішення суб`єкта владних повноважень.
Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17 травня 2006 року №187 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за №626/12500, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.
Підпунктом 3.2 пункту 3, підпунктом 4.2 пункту 4, підпунктами 5.1, 5.3 та 5.4 пункту 5 вказаного Положення передбачено, що одним із завдань Комісії є перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року N 51 (із змінами). Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії. Комісія розглядає спірні питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.
Аналогічного змісту норми визначено і у Положенні про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року №1945 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2019 року за №52/33023.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).
Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 10 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.
Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, до 3-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали, зокрема, у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.
Згідно частини першої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до частини першої статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи було врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (далі Порядок №51 в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3).
Відповідно до пункту 2 Порядку №51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.
Пунктом 10 Порядку №51 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видача посвідчень провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Аналогічного змісту норми наведені й у Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. №551 (чинна з 25 липня 2018 року, далі - Порядок № 551).
Так, згідно пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів, зокрема, довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.
З обставин справи вбачається, що до висновків про безпідставність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 відповідач дійшов з огляду на те, що не було підтверджено факту виконання робіт у зоні відчуження в 1989 році
При цьому до уваги було взято архівну довідку галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 лютого 2017 року №179/1/1836, в якій зазначено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження (зона 3) у складі військової частини №43187 лише три дні - 30, 31 липня та 1 серпня.
Таким чином, відповідач стверджував, що даною довідкою не підтверджено необхідну для встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС категорії 3 кількість днів виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в складі військової частини №43187 в зоні відчуження.
Проте з таким рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України погодитись не можна, оскільки таке прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Так, згідно записів у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 та згідно архівних довідок військової частини №43187 від 24 вересня 1989 року №243, позивач в період з 30 червня 1989 року по 24 вересня 1989 року приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в зоні відчуження з підвищеною радіацією без вихідних та святкових днів, за роботу у вихідні та святкові дні отримував підвищену заробітну плату, отримав дозу опромінення 4,820 БЕР.
Відповідно до довідки управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №24/5369 від 09 лютого 1993 року ОСОБА_1 в складі військової частини №43187 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС в зоні відчуження з 30 червня 1989 року по 29 вересня 1989 року (89) днів, з яких в населених пунктах: Чорнобиль з 01 липня 1989 року по 26 липня 1989 року, Лелів з 20 вересня 1989 року по 27 вересня 1989 року.
Зазначені вище документи згідно пункту 10 Порядку №51 (як і згідно пункту 11 Порядку №551) є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
До того ж, згідно наявних у матеріалах справи пояснень ОСОБА_1 , наданих Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він був призваний Вижницьким РВК на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС. Безпосередньо виконував обов`язки в зоні відчуження водієм автомобілів з 30 червня 1989 року по 27 вересня 1989 року, а саме перевозив особовий склад, різні вантажі на різних автомобілях в населених пунктах Лільов, Чорнобиль та інших.
При цьому суд звертає увагу на те, що згідно переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи місто Чорнобиль та село Лелів Чорнобильського району Київської області відносяться до зони відчуження.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено те, що він у 1989 році виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження більше 30 календарних днів (що фактично і ставилось під сумнів відповідачем), що відповідно до положень статті 10, пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ є підставами для визначення особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 3.
При цьому, на переконання суду, відомості зазначені в архівній довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 лютого 2017 року №179/1/1836 не спростовують факт участі позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження більше 30 календарних днів, а саме: в м. Чорнобиль з 01 липня 1989 року по 26 липня 1989 року та в селі Лелів з 20 вересня 1989 року по 27 вересня 1989 року.
Крім цього, вирішуючи спір, суд зважає на таке.
Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.
Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: 1.Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».
Варто зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).
Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.
Крім цього, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на позицію відповідача, доцільно зазначити, що дискримінація у правовідносинах, які є предметом даного судового розгляду, може проявлятись у тому, що за наявності у позивача протягом тривалого часу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії, суб`єкт владних повноважень при оцінці документів віддав перевагу тим, в яких містяться відомості, що не дають безумовних підстав для підтвердження вказаного вище статусу, над тими документами, в яких міститься інформація, що дає правові підстави для висновку про законність наданого раніше позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення даного позову, не зазначив обґрунтованих мотивів прийняття рішення, оформленого протоколом №1 від 20 лютого 2019 року, й не обґрунтував чому при прийнятті такого ним було віддано перевагу відомостям, що зазначені в архівній довідці галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 21 лютого 2017 року №179/1/1836, без спростування відомостей в архівній довідці управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №24/5369 від 09 лютого 1993 року, військовому квитку позивача та архівних довідках військової частини №43187 від 24 вересня 1989 року №243, сукупний аналіз яких дає підстави для висновку, що позивач у 1989 році виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження більше 30 календарних днів, що є підставою для надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.
Враховуючи викладене, перевіряючи прийняте Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України рішення, оформлене протоколом №1 від 20 лютого 2019 року, на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що при його прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі закону та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень. Зазначене свідчить про його протиправність, а тому воно підлягає скасуванню.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Беручи до уваги наведені норми процесуального права та зважаючи на викладені висновки, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним і скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене протоколом №1 від 20 лютого 2019 року, про не підтвердження факту виконання ОСОБА_1 робіт у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів та вилучення посвідчення.
Щодо позовних вимог, пред`явлених до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, то такі з огляду на викладене вище задоволенню не підлягають. Як вбачається з обставин справи, вказаним суб`єктом владних повноважень не вчинялись дії щодо позбавлення позивача статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відтак, відсутні правові підстави для визнання оскаржуваних дій протиправними та, відповідно, для зобов`язання вчинити дії, про які просить позивач.
Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оскільки згідно наявної у справі квитанції №7 від 27 вересня 2019 року позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, рішення якого визнається судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України (Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 20 лютого 2019 року, оформлене протоколом №1, про відсутність підстав для підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3, виданого Чернівецькою обласною державною адміністрацією 30.09.1997 року, не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження в 1989 році протягом 30 календарних днів та вилучення у нього посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених до Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації, відмовити.

Стягнути з Міністерства соціальної політики України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 (Чернівецька область, Вижницький район, с. Черешенька); відповідач - Управління соціального захисту населення Вижницької районної державної адміністрації (Чернівецька область, м. Вижниця, вул. Українська, 86); відповідач - Міністерство соціальної політики України (Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС) (м. Київ,-601, вул. Еспланадна, 8/10); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (м. Чернівці, вул. Головна, 245).

Суддя О.П. Лелюк