Справа № 826/4674/17
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4674/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Єгорової Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України про визнання нікчемним рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити позовні вимоги, а саме: визнати завідомо неправомірними дії керівника Приймальні Президента України Кільової Г. від 13.01.2017 року за №22/057604-21 щодо прийняття рішення за скаргою Позивача від 16.12.2016 року, адресованої на особистий розгляд та прийняття рішення Президентом України; зобов`язати керівника Приймальні Президента України передати на розгляд Президенту України скаргу Позивача від 16.12.2016 року для прийняття рішення Президентом України. Також Позивач в апеляційній скарзі просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення з урахуванням змін позовних вимог.

Проте, предметом спору у даній справі є визнання нікчемним рішення керівника приймальні Президента України Кільови Ганни Олексіївни від 13.01.2017 №22/057604-21; зобов`язання керівника приймальні Президента України Кільової Ганни Олексіївни передати Президенту України Порошенку П.О. для розгляду та прийняття ним рішення за скаргою Позивача від 16.12.2016; стягнення з Адміністрації Президента України на користь Позивача матеріальні витрати, компенсації та моральну шкоду.

А відповідно до частини першої ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, Позивач, має право зокрема змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а не стадії апеляційного розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

10.05.2016 Позивачем подано першому заступнику Генерального прокурора України Скаргу, в якій він просив: здійснити нагляд за додержанням закону під час досудового розслідування кримінальних проваджень № 0000116 та № 0000002 слідчими прокуратури Херсонської області та заступниками прокурорів області; скасувати Постанови про закриття кримінальних справ слідчих СВ прокуратури Херсонської області від 24.09.2015 № 0000002 та від 27.08.2015 № 0000116, як такі, що не відповідають положенням частин 1, 2 ст. 9 КПК України; зобов`язати слідчих СВ прокуратури Херсонської області надіслати Позивачу відповідно до вимог положень частин 1, 3 ст. 111 та глави 11 КПК України належним чином засвідчені копії Постанов про закриття кримінальних проваджень.

31.05.2016 Позивачем подано Генеральному прокурору України Скаргу, в якій він просив: витребувати від СВ Херсонської обласної прокуратури кримінальні провадження №0000116 та № 0000002, від Херсонської обласної прокуратури наглядове провадження № 17-5389-14, № 17-5330-15, № 17-5678-15, від Генеральної прокуратури України витребувати наглядове провадження № 17/7-1759-10; скасувати завідомо незаконні і необґрунтовані Постанови про закриття кримінальних проваджень від 24.09.2015 № 0000002 та від 27.08.2015 № 0000116; зобов`язати слідчих СВ Херсонської обласної прокуратури надіслати Позивачу належним чином засвідчені копії Постанов про закриття вищезгаданих кримінальних проваджень.

Позивач 09.07.2016 та 25.08.2016 звертався до Президента України з Клопотаннями, в яких просив передати Генеральному прокурору України для розгляду його Звернення від 10.05.2016 та від 31.05.2016.

Листами заступників керівника Приймальні Президента України ОСОБА_4 та Ю.Сизоненка зазначені Клопотання на підставі частини третьої ст. 7 Закону № 393/96-ВР надіслано до Генеральної прокуратури України.

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частин першої, четвертої ст. 2 Закону № 393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги; скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною третьою ст. 7 Закону № 393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до частини першої ст. 106 Конституції України, Президент України: забезпечує державну незалежність, національну безпеку і правонаступництво держави; звертається з посланнями до народу та із щорічними і позачерговими посланнями до Верховної Ради України про внутрішнє і зовнішнє становище України; представляє державу в міжнародних відносинах, здійснює керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави, веде переговори та укладає міжнародні договори України; приймає рішення про визнання іноземних держав; призначає та звільняє глав дипломатичних представництв України в інших державах і при міжнародних організаціях; приймає вірчі і відкличні грамоти дипломатичних представників іноземних держав; призначає всеукраїнський референдум щодо змін Конституції України відповідно до статті 156 цієї Конституції, проголошує всеукраїнський референдум за народною ініціативою; призначає позачергові вибори до Верховної Ради України у строки, встановлені цією Конституцією; припиняє повноваження Верховної Ради України у випадках, передбачених цією Конституцією; вносить за пропозицією коаліції депутатських фракцій у Верховній Раді України, сформованої відповідно до статті 83 Конституції України, подання про призначення Верховною Радою України Прем`єр-міністра України в строк не пізніше ніж на п`ятнадцятий день після одержання такої пропозиції; вносить до Верховної Ради України подання про призначення Міністра оборони України, Міністра закордонних справ України; призначає на посаду та звільняє з посади за згодою Верховної Ради України Генерального прокурора; призначає на посади та звільняє з посад половину складу Ради Національного банку України; призначає на посади та звільняє з посад половину складу Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення; вносить до Верховної Ради України подання про призначення на посаду та звільнення з посади Голови Служби безпеки України; зупиняє дію актів Кабінету Міністрів України з мотивів невідповідності цій Конституції з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо їх конституційності; скасовує акти Ради міністрів Автономної Республіки Крим; є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави; очолює Раду національної безпеки і оборони України; вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань; приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України; приймає у разі необхідності рішення про введення в Україні або в окремих її місцевостях надзвичайного стану, а також оголошує у разі необхідності окремі місцевості України зонами надзвичайної екологічної ситуації - з наступним затвердженням цих рішень Верховною Радою України; призначає на посади третину складу Конституційного Суду України; присвоює вищі військові звання, вищі дипломатичні ранги та інші вищі спеціальні звання і класні чини; нагороджує державними нагородами; встановлює президентські відзнаки та нагороджує ними; приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні; здійснює помилування; створює у межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби; підписує закони, прийняті Верховною Радою України; має право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України; здійснює інші повноваження, визначені Конституцією України.

Крім того, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2003 від 10 квітня 2003 року у справі № 1-14/2003 за конституційним поданням Президента України про офіційне тлумачення положень частин другої, третьої статті 17, частини другої статті 27 Закону України «Про статус народного депутата України» (справа про гарантії діяльності народного депутата України), відповідно до Конституції України повноваження Президента України вичерпно визначені Конституцією України, а це унеможливлює прийняття законів, які встановлювали б інші його повноваження (права та обов`язки).

Згідно з п. 3 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02 квітня 2010 року № 504/2010 (надалі - Положення), основними завданнями Адміністрації є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Відповідно до пп. 20 п. 4 Положення, Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень.

Оскільки, вирішення порушених Позивачем у Клопотаннях від 09.07.2016 та від 25.08.2016 питань не належить до повноважень Президента України, їх на підставі частини третьої ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» правомірно направлено до Генерального прокурора України, про що Позивач і просив у своїх Зверненнях до Президента України, а тому і підстави для притягнення до відповідальності заступників керівника Приймальні Президента України відсутні.

16.12.2016 Позивач звернувся до Президента України зі Скаргою, в якій просив надати Генеральному прокурору України доручення щодо розгляду його Звернень від 10.05.2016 та від 31.05.2016 про неналежне, на його думку, проведення розслідування у кримінальних справах, відкритих за його Заявами та їх безпідставного закриття. Також просив притягти до відповідальності заступників керівника Приймальні Президента України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за приховування від розгляду Президентом його Звернень і умисне порушення вимог частини 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян».

Листом Адміністрації Президента України за підписом керівника Приймальні Президента України Кільови Г. від 13.01.2017 №22/057604-21, повідомлено Позивача, що вирішення порушених у його попередніх Зверненнях від 09.07.2016 та від 25.08.2016 питань не належить до повноважень Президента України, у зв`язку із чим дії працівників Приймальні Президента України щодо направлення попередніх Звернень Позивача до Генеральної прокуратури України для розгляду визнано правомірними, а скаргу від 16.12.2016 - необґрунтованою.

Оскільки дії заступників керівника Приймальні Президента України щодо направлення попередніх Звернень Позивача до Генеральної прокуратури України є правомірними, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене Позивачем рішення, викладене в Листі від 13.01.2017 №22/057604-21, є таким, що відповідає чинному законодавству України.

Щодо стягнення на користь Позивача матеріальних збитків та моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону № 393/96-ВР, у разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне рішення щодо звернення громадянина, відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов`язані з поданням і розглядом скарги, обґрунтовані витрати, понесені у зв`язку з виїздом для розгляду скарги на вимогу відповідного органу, і втрачений за цей час заробіток. Спори про стягнення витрат розглядаються в судовому порядку; громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.

Оскільки суд дійшов висновку, що рішення Відповідача за Зверненням Позивача є правомірним, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині також відсутні.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено в повному обсязі 16.12.2019 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Єгорова Н.М.