Справа № 300/1904/19
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"17" грудня 2019 р. справа № 300/1904/19
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,
представника позивача - Дрогомирецького І.М.,
представника відповідача - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача від 09.12.2019 про відшкодування судових витрат у справі
до Івано-Франківської митниці ДФС
про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.06.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019, -
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 31.10.2019 суд призначив судовий розгляд справи № 300/1904/19 з викликом сторін.
Рішенням від 05.12.2019 Івано-Франківський окружний адміністративний суд задовольнив позов повністю: визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці ДФС № UA206020/2019/00717 від 11.06.2019; визнав протиправним та скасував рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці ДФС № UA206020/2019/000674/2 від 11.06.2019; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4047,11грн.

Під час судового розгляду в судовому засіданні 05.12.2019 року представником позивача усно заявлено клопотання про подання після прийняття рішення у справі доказів понесення судових витрат по справі з поданням відповідної заяви про розподіл судових витрат щодо правової допомоги.

09.12.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача від 09.12.2019 про відшкодування судових витрат у справі №300/1904/19. Вказане клопотання від 09.12.2019 мотивоване тим, що позивачем в позовній заяві було повідомлено суд, що ОСОБА_1 укладено договір з адвокатом Дрогомирецьким І.М. про надання професійної правничої допомоги № 2019/3 від 25.08.2019, та про розмір понесених судових витрат суд буде додатково повідомлено. Представником позивача до клопотання від 09.12.2019 долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги № 2019/3 від 25.08.2019, акт приймання приймання-передачі послуг від 09.12.2019, оригінал квитанції про оплату за надання правничої допомоги від 09.12.2019 на суму 14000,00 грн. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 17.12.2019 підтримав клопотання від 09.12.2019 та просив його вимоги задовольнити повністю.

Івано-Франківська митниця ДФС в судове засідання 17.12.2019 явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду клопотання представника позивача від 09.12.2019 повідомлена належним чином, що підтверджується відомостями з веб-сату установи зв`язку «Укрпошта» про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши клопотання представника позивача від 09.12.2019 про відшкодування судових витрат, суд встановив таке.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В даному випадку, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що позивачем було укладено договір з адвокатом Дрогомирецьким І.М. про надання професійної правничої допомоги № 2019/3 від 25.08.2019, а про розмір понесених судових витрат буде додатково повідомлено суд. До завершення судових дебатів представником позивача Дрогомирецьким І.М. заявлено про подання після прийняття рішення доказів понесення судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд в постанові від 20.06.2019 в справі № 821/440/17 зазначив, що на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява № 19336/04) Європейський суд із прав людини (надалі по тексту також - Суд), оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazziv. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу Суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridisv. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналогічні висновки про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, Європейського суду з прав людини зробив також в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України".

Таким чином, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

В даному випадку, позивач на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надав суду такі документи: копію договору № 2019/3 про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2019, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Дрогомирецьким І.М. (а.с.29-32); ордер на надання правової допомоги серії ІФ № 079103, виданий адвокатом Дрогомирецьким І.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 2019/3 від 25.08.2019 (а.с.33); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001503 від 10.04.2019 (а.с.34); копію акту приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2019/3 від 25.08.2019 (а.с.222); квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 09.12.2019 про сплату ОСОБА_1 14000,00 грн. згідно акту про надання правничої допомоги від 09.12.2019 по договору № 2019/3, отримувач - Дрогомирецький І.М. (а.с.223).

Відповідно до пункту 5.1 договору № 2019/3 про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2019, вартість послуг адвоката визначається в актах наданих послуг.

Згідно акту приймання-передачі послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 2019/3 від 25.08.2019 адвокатом Дрогомирецьким І.М. надано такі адвокатські послуги: проведення попереднього аналізу справи, у тому числі ознайомлення з матеріалами справи, збір інформації та документів, оформлення доказової бази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України - вартість 2500 грн.; складання позовної заяви від 18.09.2017 (на 7 арк.) - вартість 4000 грн.; опрацювання поданих відповідачем відзиву на позов, письмових пояснень та складання відповіді на відзив на позов (на 5 арк.) - вартість 3000 грн.; підготовка письмових пояснень (на 3 арк.) - вартість 1500 грн.; участь адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції 14.11.2019, 26.11.2019, 05.12.2019 - вартість 3000 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 14000 грн. без ПДВ (а.с.222).

Квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 09.12.2019 підтверджено сплату ОСОБА_1 14000,00 грн. згідно акту про надання правничої допомоги від 09.12.2019 по договору № 2019/3, отримувач - Дрогомирецький І. М. (а.с.223).

В свою чергу, розгляд справи № 300/1904/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.06.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019 здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.

Таким чином, справа № 300/1904/19 відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість аналогічних справ за предметом спору адміністративних справ незначної складності, які могли бути використані представником позивача як правові позиції суду під час підготовки позовної заяви та значно спростили процес та час, затрачений на її написання та визначення обсягу необхідних доказів у справі. Вказане так само стосується підготовки відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень.

Окрім цього, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені позивачем митному органу в процесі митного оформлення транспортного засобу.

Також суд вказує на те, що первинна позовна заява подана адвокатом Дрогомирецький І.М. в інтересах ОСОБА_1 з певними недоліками, а саме без додержання вимог, встановлених статтями 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України, що слугувало підставами для залишення позовної заяви без руху згідно ухвали від 19.09.2019 року.

Окрім цього, судом враховано, що адвокатом затрачено невеликий проміжок часу (приблизно 2 год.) на участь в судових засіданнях у справі, що підтверджується журналами судових засідань від 14.11.2019 року, 26.11.2019 року, 05.12.2019 року.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу у справі № 300/1904/19 є непропорційним до складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Суд вважає, що клопотання представника позивача від 09.12.2019 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу належить частково задовольнити, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Керуючись статями 132, 134, 139, 241-246, 250, 252, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Клопотання представника позивача від 09.12.2019 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 11.06.2019 та рішення про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39640261, місцезнаходження: вулиця Короля Данила, 20, місто Івано-Франківськ, 76000) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

В решті клопотання представника позивача від 09.12.2019 відмовити в задоволенні.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти нів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Івано-Франківська митниця ДФС, ідентифікаційний код - 39640261, вулиця Короля Данила, 20, місто Івано-Франківськ, 76010.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.