Справа № 826/13602/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Собківа Я.М.,

за участю секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2019 у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, третя особа Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «САТЕР» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.06.2018 № та № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов повністю.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та положенням закону, позаяк дії Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо самостійної зміни напрямку перерахування грошових коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення є неправомірними, зокрема, з огляду на те, що кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не можуть бути джерелом погашення податкового боргу з ПДВ.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не заважає розгляду справи за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Головним управління ДФС у м. Києві на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, в порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку дотримання вимог законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР».

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 15.05.2018 №5554/26-15-12-13-20, яким встановлено порушення ПрАТ «Акціонерна компанія «САТЕР» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість (таблиця 1) визначених п. 57.1. ст. 57 ПК України.

05.06.2018 Головним управлінням ДФС у м. Києві в результаті виявлених порушень прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивача зобов`язано сплатити штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 20 % у сумі 508 057,41 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 2 540 287,05 грн., за платежем: податок на додану вартість;

- № , яким позивача зобов`язано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 10 % у сумі 3 595,82 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання у розмірі 35 958,2 грн., за платежем: податок на додану вартість.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вимоги виходив з того, що на день винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.06.2018 № та № існувало судове рішення про стягнення коштів з позивача, тому самостійне використання контролюючим органом коштів, що знаходились в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, що призвело до визначення прострочення сплати податкових зобов`язань по поданим податковим деклараціям та донарахування штрафних санкцій згідно п.126.1 ст.126 ПК України, є обґрунтованим та правомірним.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Імперативними приписами пп. 16.1.4 п. 16.4 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності з абз. 1 та абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 14.1.39 ст 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

За приписами пунктів 36.1, 36.2 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Пунктами 38.1 ст. 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до положень пункту 203.2 цієї статті, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, насамперед зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. При повному погашенні суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, зараховуються у рахунок погашення штрафів, і лише в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

За приписами п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на приписи п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість встановлено факти порушення Позивачем граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань за квітень - листопад 2017 року, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій у сумі 511 653,23 грн.

Кошти, що були сплачені ПрАТ «АК «САТЕР» у період серпень 2016 - червень 2017 років в рахунок погашення податкових зобов`язань по деклараціях з ПДВ, зараховувалися відповідачем в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Внаслідок чого, кошти , що сплачувались вподальшому, зокрема за квітень - листопад 2017 року, зараховувалися в рахунок погашення раніше утвореного податкового боргу.

Так, відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 31.12.2015 за позивачем обліковувалась переплата у сумі 421,95 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

В той же час, відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 01.01.2017 сума податкового боргу позивача податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становила 1 059 357,24 грн.

Відповідно до даних інформаційних ресурсів ДФС України та інтегрованої картки платника ПрАТ «АК «САТЕР» (код бюджетної класифікації 14010100), станом на 31.12.2017 сума податкового боргу позивача податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становила 1 054 107,65 грн.

Позивачем до матеріалів справи були подані податкові декларації з ПДВ за квітень-листопад 2017 року, а також уточнюючи розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість, у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, та докази сплати відповідних грошових коштів на рахунок системи електронного адміністрування податку на додану вартість, зокрема платіжні доручення, банківські виписки.

Правова позиція апелянта обґрунтована тим, що останній вважає, що відповідачем протиправно змінено напрямок перерахування грошових коштів до бюджету в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, оскільки згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюється виключно за рішенням суду.

Разом із тим, відповідно до п. 200.1.5 ст. 200 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому, перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Відповідно до п.п. 20, 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2014 року №569, для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

Сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

При цьому, згідно з п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017 у справі № 826/12036/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2018, адміністративний позов Головного управління ДФС у м. Києві задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Сатер» кошти платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 3 013 104,21 грн., з них податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1 364 914,96 грн., податок на прибуток приватних підприємств - 1 648 189,25 грн.

Як встановлено судом у вказаній справі, у ПАТ «АК «Сатер» заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) та податку на прибуток виникла ще з листопада 2016 року, яка дійсно частково погашалась, проте не сплачена в повному обсязі. На кінець 2016 року сума заборгованості з ПДВ становила 1 313 431,26 грн., на кінець липня 2017 року - сума заборгованості становить - 1 364 914,96 грн. Сума заборгованості з податку на прибуток на кінець липня 2017 року склала 1 648 189,25 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що кошти, сплачені позивачем в рахунок погашення податкових зобов`язань по деклараціях з ПДВ за квітень-листопад 2017 року, правомірно зараховувалися податковим органом в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення на підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2017 у справі № 826/12036/17, оскільки грошові зобов`язання згідно податкових декларацій, податкових повідомлень-рішень, які набули статусу узгоджених не сплачені у встановлений строк.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, позаяк обставини справи № 440/4082/18 відрізняються від обставин справи, що розглядається, зокрема, в частині наявності відповідного судового рішення про стягнення податкового боргу.

Окрім того, в зазначеній постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 440/4082/18, серед іншого зазначено, що аналіз наведених норм в їх системному зв`язку дає підстави зробити такий висновок щодо правового регулювання погашення податкового боргу з податку на додану вартість за рахунок коштів у системі електронного адміністрування цього податку: у разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

В контексті викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що оскільки на день винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.06.2018 № та № існувало судове рішення про стягнення коштів з позивача, тому самостійне використання контролюючим органом коштів, що знаходились в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, що призвело до визначення прострочення сплати податкових зобов`язань по поданим податковим деклараціям та донарахування штрафних санкцій згідно п.126.1 ст.126 ПК України є обґрунтованим.

Враховуючи викладене нормативне регулювання та обставини справи, судом першої інстанції обґрунтовано задоволені позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 16.12.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Я.М. Собків