Справа № 490/9160/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р.м.ОдесаСправа № 490/9160/19
Головуючий в 1 інстанції: Чулуп О.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Запорожана Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва з позовною заявою, в якій просить зобов`язати виконавчий комітет Миколаївської міської ради невідкладно, позачергово, надати квартиру з двох кімнат для його сім`ї та зобов`язати виконавчий комітет Миколаївської міської ради відшкодувати збитки, котрі поніс позивач за відсутності житла у його сім`ї.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 1992 року перебуває на квартирному обліку на отримання житлових приміщень, як учасник бойових дій, однак квартиру досі не отримав.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.10.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись із прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції зазначив про те, що ніби в обґрунтування позову Юр`єв послався на ст.42 Конституції України, на яку позивач не посилався. Через це позивач прийшов до висновку, що суддя першої інстанції не читав його позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача щодо захисту свого права на житло носить приватно-правовий характер, а тому відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 та абз.2 п.2 ч.1ст.4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 7 КАС).

За правилами визначення юрисдикції адміністративних судів, закріплених статтею 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи, що спірні правовідносини пов`язані з наявності чи відсутності права ОСОБА_1 на позачергове отримання житла, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк у цьому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло.

Аналогічна правова позиція щодо застосування до подібних правовідносин норм права викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі № 826/7399/18, від 18 квітня 2018 року по справі № 806/104/16 та від 20 вересня 2018 року по справі № 815/2551/15.

Враховуючи суб`єктний склад та характер спірних правовідносин у цій справі, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилкове зазначення судом першої інстанції тієї обставини, що позивач ніби то в обґрунтування позовної заяви послався на ст.47 Конституції України, вірність висновків суду першої інстанції не спростовує.

Інших доводів, в чому полягає неправильність чи неповності дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права судом першої інстанції, апелянтом не наведено.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: Д.В.Запорожан