Справа № 431/2643/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2019 року

Київ

справа №431/2643/17

адміністративне провадження №К/9901/35183/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., судді Берназюк Я.О., судді Чиркіна С.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області про перерахунок пенсії та виплати недоплаченої пенсії за касаційною скаргою Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Старобільського районного суду Луганської області у складі судді Колядова В.Ю. від 07 липня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Компанієць І.Д., Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В. від 21 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області, у якому просив:

- визнати дії Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області неправомірними;

- зобов`язати Старобільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області провести йому перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнту по зарплаті за кожен рік за період 1989-1993 роки, де зарплату кожного року розділити на 12 місяців та зобов`язати управління Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області перерахувати та сплатити йому пенсію з дня нарахування пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пропрацював в колгоспі «Шлях Леніна», КСП «Шлях Леніна», СТОВ «Боровчанка» більш ніж 21 рік, із них 17 років трактористом-машиністом. Під час його роботи з 1989 року по 1994 рік була застосована нова система оплати праці по Дагестанському методу із застосуванням авансування й перерахунку зарплати по виходу продукції відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 17 вересня 1986 року № 1115. Відтак, протягом 9-10 місяців у році він одержував аванс, а 2-3 місяці - перерахунок зарплати по виходу продукції (вирощували крупну рогату худобу, потім її здавали на м`ясокомбінат і начисляли заробітну плату за отриману продукцію), що називалося натуроплата. У ці роки у позивача була найбільша заробітна плата. При виході на пенсію він надав відповідачу всі документи по зарплаті за 1989-1993 роки для нарахування пенсії, але при її нарахуванні з`ясувалося, що нараховані гроші за продукцію були обмежені до коефіцієнта 5,6, а натуроплата, яка видавалася вкінці року, зовсім не включена до пенсії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 07 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що пенсійний орган неправомірно не зарахував суму натуроплати за 1989 - 1993 роки на підставі невідповідності довідки вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306, якою затверджено Порядок визначення заробітної плати (доходу) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць (далі також - Порядок № 306), оскільки довідки надані позивачем видані на підставі книг нарахування заробітної плати працівникам за 1987-1995 роки, а згідно з Додатком до Порядку № 306 довідка може бути видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей, інших документів за визначений рік.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Старобільського районного суду Луганської області від 07 липня 2017 року та ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права Старобільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано до Вищого адміністративного суду України 06 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 431/2643/17.

Справу передано до Верховного Суду 06 березня 2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О. та Чиркіна С.М.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач пропрацював в колгоспі «Шлях Леніна», КСП «Шлях Леніна», СТОВ «Боровчанка» більш ніж 21 рік, із них 17 років трактористом-машиністом.

Під час його роботи з 1989 року по 1994 рік була застосована нова система оплати праці по Дагестанському методу із застосуванням авансування й перерахунку зарплати по виходу продукції відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 17 вересня 1986 року № 1115. Відтак, протягом 9-10 місяців у році він одержував аванс, а лише 2-3 місяці - перерахунок зарплати по виходу продукції (натуроплата).

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області з приводу перерахунку пенсії відповідно до Порядку № 306.

06 червня 2017 року Старобільським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Луганської області було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача з урахуванням натуроплати, оскільки надані довідки про заробітну плату не відповідають вимогам Порядку № 306.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанції не прийняли до уваги, що відповідно до довідок про заробітну плату, які видані Новопсковською районною Комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Новопсковського району» та Трудовим архівом Старобільської РДА, провести розподіл заробітної плати по місяцях немає підстав, оскільки довідки не відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2005 року № 306.

Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області не надходило, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Норми матеріального права у цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Основного Закону).

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії членам колгоспів включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 306 дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 01 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема, тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно до пунктів 4, 5 Порядку, до заяви додаються документи, що підтверджують виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи. Документом, що підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є: для працівників старательських артілей - довідка про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії та трудова книжка; для інших осіб, зазначених у пункті 1 цього Порядку, - довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

У разі, коли у пенсійній справі особи зберігається довідка про заробітну плату (дохід) чи інші документи, що підтверджують факт отримання заробітної плати (доходу) за результатами роботи, така довідка чи документи можуть використовуватися для перерахунку пенсії за рішенням управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті.

Відповідно до пункту 8 Порядку заробітна плата (дохід), що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

Пунктом 9 Порядку передбачено, що перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, здійснюється на підставі заяви та необхідних документів у строк, визначений статтею 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.

Враховуючи викладене суди попередніх інстанцій дійшли до правомірного висновку, що Порядок № 306 передбачає, що заробітна плата, що підлягає зарахуванню до суми заробітної плати для обчислення пенсії визначається шляхом ділення суми заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців виконання такої роботи.

В даному випадку натуроплата відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є видом оплати заробітку та включається для обчислення пенсії членам колгоспів.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про перерахунок пенсії позивачу з урахуванням коефіцієнту по зарплаті за кожен місяць за 1989-1993 роки відповідно до Порядку № 306, де зарплату (аванс + натуроплата) кожного року необхідно розділити на 12 місяців.

Крім того, суди у даній справі правомірно відхилили довід відповідача, що надані позивачем довідки не відповідають Порядку № 306, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, для призначення (перерахунку) пенсії подається довідка про заробітну плату встановленої форми. Така довідка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то необхідні довідки видаються правонаступниками цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Таким чином, відповідно до змісту наведеної норми сільські ради як архівні установи мають повноваження видавати довідки про заробітну плату для призначення та перерахунку пенсії у випадку ліквідації підприємств та установ та відсутності їх правонаступників.

При цьому вказаною нормою не встановлено обмеження виду та обсягу інформації про заробітну плату (складники, порядок розподілу сум тощо), яку отримував позивач, а також передбачено можливість видачі довідки не за встановленою формою на підставі даних, наявних в архівних фондах.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17 липня 2019 року у справі № 654/1278/17.

Встановивши, що надані позивачем довідки видані на підставі книг нарахування заробітної плати працівникам за 1987-1995 роки, а згідно з Додатком до Порядку № 306 довідка може бути видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей, інших документів за визначений рік, суди першої та апеляційної інстанції правомірно дійшли висновку, що відповідач безпідставно не приймає для перерахунку вказані довідки.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне погодитися із судами першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій, та є аналогічними тим, які зазначені в запереченнях на позовну заяву та апеляційну скаргу. Проте таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами першої та апеляційної інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункт 30 рішення у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Старобільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 07 липня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін