Справа № 160/12130/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняКручини Ю.Д.
представників позивача Берус Н.В., Прокопала М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс 24" до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про визнання протиправними та скасування постанов, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс 24" до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", в якому позивач просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 11.11.2019 року №60566737 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 222,00 грн. на користь стягувача приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, ІПН НОМЕР_1 .
09.12.2019 року від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. не порушено жодного обов`язку виконавця, закріпленого Законом України «Про виконавче провадження» при відкритті ВП №60566737, враховуючи, що чинним законодавством України не встановлено механізму перевірки фактичного місця знаходження боржника до відкриття провадження у справі. Наголошує, що отримавши на виконання виконавчий документ, а саме наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2019 року по справі №904/1093/19, який відповідав вимогам чинного законодавства України до виконавчого документу, разом із заявою стягувача - ПрАТ "АСК "Інго Україна", в якій зазначалася адреса фактичного місцезнаходження боржника: м.Ірпінь, вул.Щорса, 18/5, тому відповідач не мав можливості здійснити перевірку фактичного місця знаходження боржника до відкриття провадження у справі та не прийняти виконавчий документ до виконання, чи повернути його стягувачу. Зауважує, що виконавчий документ було повернуто стягувачу та на даний час його виконання в межах ВП №60566737 не відбувається, а заходи примусового виконання рішення скасовано. Враховуючи, що виконавчий документ повернуто стягувачу, просить суд закрити провадження у справі, на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.
У судове засідання з`явилися представники позивача, свою правову позицію підтримали, позов просили задовольнити.
Відповідач та третя особа до суду не прибули, належним чином повідомлялися про день, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи. 13.12.2019 року представник Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представників. Станом на 16.12.2019 року третьою особою письмових пояснень щодо предмету спору не подано.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників позивача, враховуючи позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
11.11.2019 року ПрАТ "АСК "Інго Україна" звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В., в якій просило відкрити виконавче провадження та виконати вищезазначений наказ, зазначивши місцезнаходження боржника: м.Ірпінь, вул.Щорса, 18/5 (а.с.88).
Постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.11.2019 року постановлено стягнути з боржника - з ТОВ "Транс 24" на користь стягувача - приватного виконавця Говорова П.В. витрат на проведення виконавчих дій у сумі 222,00 грн. (а.с.20-21).
Спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.3 ст.26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно із ч.1 ст.24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Частиною 2 ст.24 Закону №1404-VIII передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, вищенаведеними нормами чітко встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи та вчиняє виконавчі дії лише за місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням його майна.
Згідно п.4 ч.2 ст.23 Закону №1403, у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно із ч.2 ст.25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон №1403), приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Таким чином, за приписами ч.2 ст.25 Закону №1403, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах, де розташовано його виконавчий округ, тобто, виключно Київська область.
Згідно із ч.7 ст.31 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 3 ст.45 Закону №1404-VIII передбачено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно із ст.42 Закону №1404-VIII, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Тобто, відповідач, в даному випадку, у відповідності до ч.2 ст.24 Закону №1404-VIII мав підстави для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов лише у разі якщо місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є Київська область.
Матеріали справи не містять належних письмових доказів того, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є Київська область.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що за заявою ПрАТ "АСК "Інго Україна", яку 06.12.2019 року було отримано відповідачем (а.с.110), 06.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий документ, а саме наказ Господарського суду Дніпропетровської області №904/1093/19, виданий 30.10.2019 року, було повернуто стягувану та припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.113-114).
Отже, відповідачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається, що на дату прийняття оскаржуваних постанов у приватного виконавця були підстави для приймання до виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2019р., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 3842,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №25 від 29.11.2019 року, яке наявна в матеріалах справи, отже, судовий збір підлягає поверненню позивачу за рахунок особи, що виступала відповідачем у справі - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4300,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 1, 2 ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В позові позивач зазначає, що ним понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4300,00 грн., яку і просить стягнути з відповідача.
Згідно із ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем до позову подано копію договору про надання правничої допомоги №97 від 27.11.2019 року, згідно якого Адвокатське об`єднання «Правова ініціатива» та ТОВ "Транс 24" уклали договір про надання правничої допомоги, за п.4.1. якого визначено порядок здійснення розрахунків, а саме згідно умов додаткової угоди до договору (а.с.29-32).
Згідно з додатковою угодою до договору №96 від 27.11.2019 року, правнича допомога, що надається Адвокатським об`єднанням «Правова ініціатива» узгоджена сторонами в сумі 4300,00 грн. (а.с.33). До додаткової угоди також подано копію платіжного доручення №20 від 25.11.2019 року за правничу допомогу згідно договору №96 від 27.11.2019 року на суму 4300,00 грн. (а.с.34).
Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень ст.134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає необґрунтованою суму витрат у розмірі 4300,00 грн. на правову допомогу, оскільки позивачем не надано самого договору №96, до якого подано додаткову угоду до договору №96 від 27.11.2019 року про надання правничої допомоги на суму 4300,00 грн., платіжне доручення від 25.11.2019 року підтверджує оплату по договору №96 від 27.11.2019 року, який в матеріалах справи відсутній. Також, з метою розподілу судових витрат, позивачем не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 241-245, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича від 11.11.2019 року №60566737 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 222,00 грн. на користь стягувача приватного виконавця Говорова Павла Володимировича, ІПН НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко