Справа № 1440/1595/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Категорія 106020000м.ОдесаСправа № 1440/1595/18
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

час і місце ухвалення: 12:24, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення по справі № 1440/1595/18.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у задоволені заяви Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким відстрочити виконання судового рішення по справі № 1440/1595/18 до прийняття рішення у справі № 400/786/19.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в задоволені заяви, суд першої інстанції не врахував, що Наказом ГУНП від 20.02.2019 року № 46 о/с полковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що відповідач навмисно перешкоджає йому проходити службу, не виконує рішення суду про поновлення на роботі, а як наслідок, не видає службове посвідчення, що посвідчує належність його до Національної поліції та підтверджує повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі № 1440/1595/18 позов задоволено. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області видати ОСОБА_1 службове посвідчення, яке підтверджує його повноваження заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та спеціальне звання полковник поліції. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Миколаївській області ознайомити ОСОБА_1 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління - начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишено без задоволення. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року по справі № 1440/1595/18 залишено без змін.

11.04.2019 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про відстрочення виконання рішення. Заява мотивована тим, що за час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, позивача звільнено зі служби в поліції в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення. Справа № 400/786/19, в якій позивач оскаржує своє останнє звільнення, перебуває на розгляді в суді. Вважаючи, що звільнення позивача робить неможливим виконання рішення суду в даній справі, відповідач звернувся з заявою про відстрочення виконання рішення в даній справі до прийняття рішення по справі № 400/786/19.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

За змістом частин 1, 3, 4, 5 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, слід також враховувати враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, єдиною правовою підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути виняткові обставини, які ускладнюють його виконання. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 КАС України. При цьому, обов`язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зміна фактичних обставин у спірних правовідносинах, які склались між сторонами у справі №1440/1595/18 , а саме звільнення ОСОБА_1 20.02.2019 зі служби в поліції, не надає відповідачу - ГУНП в Миколаївській області право не виконувати рішення суду, яке набрало законної сили. Також заявник не вказав норму права, яка б надавала йому права на власний розсуд вирішувати доцільність виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Крім того, з Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року по справі № 400/1954/19 вбачається, що ГУНП в Миколаївській області виконало рішення суду по справі №1440/1595/18 та ознайомило ОСОБА_1 з нормативно-правовими актами, наказами керівництва, посадовими (функціональними) обов`язками за посадою заступника начальника Головного управління-начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, тому постановою державного виконавця від 19.07.2019 було закрито виконавче провадження.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що поважних причин, які б унеможливлювали виконання рішення суду станом на день прийняття спірної ухвали не існувало, а зважаючи на тривале, неодноразове порушення відповідачем прав позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення по справі № 1440/1595/18.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року по справі № 1440/1595/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідача Семенюк Г.В.
судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.