Справа № 140/3353/19
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року ЛуцькСправа № 140/3353/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 16 серпня 2019 року №793/Ш-01.818/14-04 про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 січня 2018 року в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01 січня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 12 жовтня 2016 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як одержувач щомісячного грошового утримання судді у відставці. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду в справі №876/3672/17 (№156/1111/16-а) визнано протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (правонаступником якого є відповідач, далі - Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ) в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19 720 грн.; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 жовтня 2016 року. На виконання вказаної постанови позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання, розмір якого становив 20706,00 грн. Однак, починаючи з 01 січня 2018 року нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться не в повному обсязі, а саме в розмірі 80% замість 84% від розміру заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, як це встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2017 року в справі №876/3672/17. Проте, листом від 16 серпня 2019 року за №793/Ш-01,818/14-01 відповідач відмовив у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84% від суддівської винагороди, з врахуванням до стажу роботи періоду строкової служби в лавах Радянської Армії з 08 червня 1984 року по 27 листопада 1985 року. З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово, у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В поданому до суду відзиві від 05 грудня 2019 року №26644/06-39 відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав правомірності відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді. Вказує, що судові рішення що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2017 управлінням проведено перерахунок та виплату ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у новому розмірі 84 %, починаючи з 12 жовтня 2016 року. Виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача (постанова Верховного Суду України від 05 листопада 2013 року у справі №21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2011 року №8).

Згідно із частиною четвертою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402 - VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 2 розділу IIІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Відтак, на підставі заяви позивача управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 серпня 2018 року, з урахуванням 80 % суддівської винагороди.

Крім того, зазначає, що згідно статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 12 жовтня 2016 року як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке призначено у розмірі 80 % від заробітку, що підтверджується розпорядженням №190816 від 20 жовтня 2016 року (а.с.48).

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року в справі №156/1111/16-а позов ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено (а.с.11- 17). Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі №876/3672/17 постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року скасовано та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФУ в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19 720 грн.; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 жовтня 2016 року; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

20 червня 2017 року Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ Волинської області згідно розпорядження № 190816 здійснило перерахунок довічного грошового утримання позивача на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі №876/3672/17 в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 12 жовтня 2016 року (а.с.67).

Надалі, з 01 січня 2018 року, з 01 серпня 2018 року, з 01 січня 2019 року, з 01 лютого 2019 року Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ Волинської області здійснило перерахунок довічного утриманні судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 80% суддівської винагороди, що підтверджується відповідними рішеннями та розпорядженнями (а.с. 70-71, 75, 81, 85-87).

На адвокатський запит представника позивача - адвоката Шумського Б.А. ГУ ПФУ у Волинській області листом від 15 липня 2019 року № 9601/02-39, зокрема, повідомило, що на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі №876/3672/17 проведено перерахунок довічного грошового утримання судді, розмір якого становив 20 706,00 грн. В подальшому ОСОБА_1 проводилися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання в такому порядку: з 01 січня 2017 року, сума до виплати 22 848,00 грн. (84%); з 01 січня 2018 року, сума до виплати 23 963,20 грн. (80%); з 01 серпня 2018 року, сума до виплати 23 963,20 грн. (80%); з 01 січня 2019 року, сума до виплати 35944,80 грн. (80%); з 01 січня 2019 року, сума до виплати 39 188,40 грн. (80%) (а.с.27-29).

На звернення позивача щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року, відповідач листом від 16 серпня 2019 року №793/Ш-01,818/Ш-01 повідомив, що оскільки перерахунок довічного грошового утримання проводиться відповідно до чинної редакції статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, з 01 січня 2018 року переглянуто відсоток щомісячного довічного грошового утримання (а.с.16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої - третьої статті 138 Закону України від 07 липня 2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (втратив чинність частково, в його первісній редакції, далі Закон №2453-VI) судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» були внесені зміни до Закону №2453-VІ, відповідно до яких частина третя статті 138 Закону №2453-VІ була викладена у наступній редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

Однак рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину третю статті 138 Закону №2453-VI (у редакції Закону №3668-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 142 чинного Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною третьою статті 133 Закону №2453-VІ (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд») передбачено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності з 01 січня 2017 року) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

22 липня 2018 року набрав чинності Закон України від 15 травня 2018 року №2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав». Пунктом 6 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, 2017 р., №2, ст. 25) слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Статтею 7 Закону України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762 грн. 00 коп.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 грн. 00 коп.

Таким чином, оскільки посадовий оклад судді місцевого суду з 01 січня 2018 року змінився у зв`язку із прийняттям Закону №2415-VIII (до 31 грудня 2017 року становив 16000 грн. 00 коп., а з 01 січня 2018 року 17 620 грн. 00 коп.), відтак вказане є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, в тому числі і позивачу.

Внаслідок вказаних змін в законодавстві ОСОБА_1 Нововолинським ОУ ПФУ було проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

При вирішенні справи суд враховує правову позицію, викладену у рішеннях Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, у яких Конституційний Суд України зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя; однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором.

Також Конституційний Суд України у своїх рішеннях покликається на норми Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, відповідно до яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1), статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4), а також на рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи від 13 жовтня 1994 року №(94)12, від 17 листопада 2010 року №(2010)12, згідно з якими кожна держава має забезпечити відповідність статусу і винагороди суддів гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе; суддівська винагорода має бути достатньою, щоб захистити суддів від дії стимулів, через які можна впливати на судові рішення; мають існувати гарантії виплат у зв`язку з відставкою суддів, які мають відповідати попередньому рівню оплати праці суддів.

Верховний Суд України в постанові від 24 березня 2015 року ( у справі №21-584а 14) висловив правову позицію про те, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавством визначено у відсотковому відношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то в разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку з`являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час, як пенсійного органу - обов`язок здійснити відповідний перерахунок.

Крім цього, у рішенні Верховного Суду від 12 липня 2018 року (у справі №9901/602/18) зазначено, що згідно з абзацом 4 пунктом 34 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402 -VIII за суддями призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі №876/3672/17 (№156/1111/16-а), яка набрала законної сили, постанову Нововолинського міського суду Волинської області від 21 лютого 2017 року скасовано та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним рішення Нововолинсько-Іваничівського ОУ ПФУ в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19 720 грн.; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 12 жовтня 2016 року; зобов`язано Нововолинсько-Іваничівське ОУ ПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.18-25).

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Закону № 1402-VIII, судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Таким чином, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено право ОСОБА_1 на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та визнано протиправним рішення пенсійного органу в частині призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, що становить 19 720 грн.

З матеріалів пенсійної справи слідує, що на виконання рішення суду від 23 травня 2017 року згідно розпорядження № 190816 від 20 червня 2017 року було проведено перерахунок довічного грошового утримання позивачу з 12 жовтня 2016 в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Однак, починаючи з 01 січня 2018 року у відповідності до вищевказаних норм закону, відповідачем не було проведено позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, натомість проведено перерахунок в розмірі 80 %.

Проаналізувавши зміни внесені в законодавство щодо суддівської винагороди, варто зазначити, що вказані норми не змінили положень щодо відсоткового розрахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці. Тому відповідач діяв протиправно визначаючи процент розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, так як зміни внесені Законом України від 15 травня 2018 року №2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» стосуються лише розміру суддівської винагороди, з якого органи пенсійного фонду розраховують розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці. А тому ГУ ПФУ у Волинської області протиправно не виконує постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року по справі №876/3672/17 (№156/1111/16-а) в частині виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України суду повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у здійсненні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2018 року в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, яке оформлене листом від 16 серпня 2019 року №793/Ш-01,818/Ш-01, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01 січня 2018 року.

Водночас суд не погоджується з твердженням відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, з 01 січня 2018 року всупереч постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року по справі №876/3672/17 (№156/1111/16-а) позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФУ у Волинській області із вимогою провести з 01 січня 2018 року перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, однак листом від 16 серпня 2019 року №793/Ш-01,818/Ш-01 відповідач відмовив з такому перерахунку (а.с.16).

Частинами першою та другою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, загальний строк звернення до суду становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся 14 листопада 2019 року, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції суду.

При цьому суд зауважує, що факт отримання позивачем перерахованого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року не може слугувати доказом обізнаності останнього в порушенні його прав проведеним перерахунком, оскільки розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці разом з такою виплатою суддям у відставці не надсилається. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження факту отримання позивачем листа з наведеним розрахунком перерахованого з 01 січня 2018 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач суду не надав.

Таким чином, звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та отримавши на таку заяву відмову, ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернувся до суду з даним позовом, внаслідок чого підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду відсутні.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн., сплачений згідно з квитанцією від 14 листопада 2019 року №99939.

Керуючись статтями 139, 243, 246, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2018 року в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, яке оформлене листом від 16 серпня 2019 року №793/Ш-01,818/Ш-01.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 01 січня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк