Справа № 188/1693/19
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2019-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1693/19
Провадження № 2-а/188/28/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі судді, що головує Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Іващука Миколи Леонідовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 серії ДП18 № 297628,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Іващука Миколи Леонідовича (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 серії ДП18 № 297628.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач виніс постанову про адміністративне правопорушення, яка не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та що в діях позивача відсутній склад скоєння адміністративного правопорушення, на підставі чого просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.11.2019 відповідачем була складена постанова серії ДП18 № 297628 (далі - постанова), за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн 00 коп.

Вказана постанова вмотивована тим, що 12.11.2019 о 14 годині 10 хвилин позивач керував автомобілем, у якого були відірвані задні бризковики та не надав для перевірки поліс цивільного страхування наземного транспорту, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає її винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Позивач посилається на те, що він 12.11.2019 рухався на автомобілі ІЖ21251 («Москвич») в смт. Петропавлівка. Його зупинив відповідач. Після зупинки до його авто підійшов інспектор поліції та попросив надати йому для перевірки документи на право керування. На зазначене прохання позивач попросив інспектора у відповідності до ч.2 ст.35 Закону «Про національну поліцію» проінформувати про причину зупинки. У відповідь інспектор повідомив, що причиною зупинки є «Перевірка документів».

Позивач повідомив, що вимога пред`явлення документів є правомірною, лише коли є законна підстава зупинки, однак в ст. 35 Закону «Про національну поліцію», якою передбачено вичерпний перелік підстав зупинки, нема такої підстави зупинки, як «Перевірка документів». І повторно попросив інспектора назвати причину зупинки і докази порушення ним Правил дорожнього руху (далі - ПДР), які могли б стати причиною зупинки. Згодом позивач надав для перевірки інспектору посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль. Позивач зазначає, що пред`явити поліс інспектор не просив. Не виявивши жодних порушень при перевірці документів, інспектори розпочали обходити автомобіль навколо в пошуку інших порушень. Обійшовши автомобіль навколо, один з інспекторів сказав, що у позивача не такі бризковики. Потім інспектор попрохав для перевірки поліс обов`язкового страхування. На що позивач повторно попрохав надати докази законності його зупинки. Відповідач розцінив дії позивача, як відмову від надання полісу обов`язкового страхування. Позивач все ж таки надав поліс інспектору, але інспектор переписав з пред`явлених позивачем документів відомості та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач заявляв клопотання про ознайомлення з відеозаписом, який підтверджує вчинення ним адміністративного правопорушення та законність його зупинки. Це клопотання відповідач залишив без розгляду. Відповідач не роз`яснив позивачу його права та обов`язки.

Позивач вважає, що порушено процесуальний порядок розгляду справи. Позивач здійснив зупинку з дотриманням вимог ПДР України, документи мав при собі та не відмовлявся їх пред`явити на законну вимогу відповідача, бризковики на його автомобілі були, хоча вони і не передбачені конструкцією, тому вважає, що складена постанова є результатом не порушення з його боку ПДР, а результатом неправомірних дій відповідача.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 12.11.2019 серії ДП18 № 297628 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Іващуком Миколою Леонідовичем стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідач відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 05.12.2019 позов не визнав, пояснив, що діяв відповідно до вимог законодавства України, автомобіль позивача зупинив тому, що на автомобілі були відсутні задні бризковики, передбачені технічною документацією на цей автомобіль. При перевірці документів водія відповідач встановив, що в нього немає полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності. У позові відповідач просив відмовити.

Відповідач в судове засідання 19.12.2019 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, переглянувши відеозапис, наданий відповідачем, зазначає таке.

Судом було встановлено, що постановою серії ДП18 № 297628 від 12.11.2019 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

У постанові зазначено, що 12.11.2019 о 14 годині 10 хвилин позивач керував автомобілем, у якого були відірвані задні бризковики та не надав для перевірки поліс цивільного страхування наземного транспорту, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно з ч.1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів (далі - ТЗ) окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 297628 від 12.11.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд враховує таке.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати у особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна з вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи-відповідача в спірних правовідносинах не було. Відповідач не надав суду доказів невідповідності наявних на ТЗ, яким керував позивач, бризковиків вимогам технічної документації на цей ТЗ. Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення про зупинку ТЗ.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.ст. 32, 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР або якщо транспортний засіб перебуває в розшуку. Поліцейський також має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13954 від 07.11.2015 року, передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З переглянутого відеозапису, витребуваного судом за клопотання позивача, видно, що підстав для зупинки позивача у відповідача не було. Документи, які вимагав відповідач, позивачем були надані.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем була винесена постанова стосовно позивача, в тому числі за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що позивач пред`явив для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, строк дії якого закінчився.

Однак, враховуючи протиправність дій відповідача по зупинці ТЗ, яким керував позивач, всі наступні дії відповідача по перевірці його документів, в тому числі і вказаного страхового полісу, були протиправними.

Крім того, оскаржувана постанова серії ДП18 № 297628 містить ще один недолік: відповідачем не зазначено пункт розділу 34 ПДР України, який він вважав порушеним позивачем.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд зазначає, що встановлені обставини свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства, яке виразилося у безпідставній зупинці транспортного засобу та незаконній вимозі про надання позивачем полісу обов`язкового страхування, що виключає скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та тягне за собою неправомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 122, 126, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Іващука Миколи Леонідовича, місце знаходження: 52700, вул. Соборна, 3, смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 серії ДП18 № 297628 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.11.2019 серії ДП18 №297628 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Петропавлівського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Іващука Миколи Леонідовича про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя П. О. Бурда