Справа № 580/3695/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 грудня 2019 року справа № 580/3695/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Таганчанської сільської ради об?єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання дій неправомірними та скасування рішення,

встановив:

25 листопада 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Таганчанської сільської ради об?єднаної територіальної громади Черкаської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення 14 сесії VII скликання Таганчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області від 22 серпня 2019 року № 14-2 /VII "Про утворення комунального закладу "Загальноосвітня школа I- III ступенів Таганчанської сільської ради Черкаської області" в частині: утворення Комунального закладу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Таганчанської сільської ради Черкаської області". Скорочена назва - КЗ " ЗОШ I- III ст. Таганчанської с/р. Черкаської обл." Юридична адреса закладу: 19052, Черкаська область, Канівський район, с. Таганча, вулиця Центральна будинок 46; затвердження Статуту Комунального закладу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Таганчанської сільської ради Черкаської області " згідно з додатком 1; проведення державної реєстрації комунального закладу відповідно до чинного законодавства.

02 грудня 2019 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду дана позовна заява залишена без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

Зокрема в даній ухвалі було зазначено, що для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

1) зазначити доводи порушеного прав, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом;

2) надати копії доказів засвідчені підписом позивача.

13 грудня 2019 року (в термін встановлений судом) від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви до якої ним додано уточнену позовну заяву та засвідченні власним підписом копії письмових доказів із зазначенням дати такого засвідчення.

Розглянувши матеріали позовної заяви та заяви поданої на усунення недоліків, суддя зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. "Порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес": - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Суддя звертає увагу, що ні в позовній заяві, ні в заяві на усунення недоліків встановлених ухвалою про залишення позовної заяви без руху позивач не зазначає, яким чином і які саме його права порушено оскаржуваним рішенням, яку він займає посаду. Зокрема в уточненнях до позовної заяви позивач зазначив, що прийнявши оскаржуване рішення, відповідач порушив його право на працю гарантоване ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач також зазначає, що оскаржуваним рішенням відповідач фактично вимагає припинити трудовий договір за власним бажанням та вступити на роботу до іншого навчального закладу та не виплачується заробітна плата.

Крім того, суддя звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Визначення публічної служби міститься в ст. 4 цього Кодексу, відповідно до якої публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, а згідно ч. 2 вищевказаної статті, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

При визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб`єктного складу, а із суті спору. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Таким чином, суддя звертає увагу, що даний спір не містить ознак публічно-правового.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись статтями 169, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Таганчанської сільської ради об?єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання дій неправомірними та скасування рішення - повернути позивачам разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.П. Тимошенко