Справа № 200/11560/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2019 р. Справа№200/11560/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивача зазначив, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії від 19.04.2019 року № 976, разом з якою подав необхідний пакет документів, в тому числі і копію трудової книжки. Проте відповідач, своїм рішенням від 25 квітня 2019 року відмовив в призначені пенсії на пільгових умовах не зарахувавши певні періоди трудової діяльності з підстав відсутності уточнюючих довідок, атестацій робочих місць, відомостей щодо сплати страхових внесків та військового квитка. Не погодившись із вказаним рішенням позивач зазначив, що на момент звернення його пільговий стаж з урахуванням спірних періодів складав більше 10 років, відповідно, він має право на призначення пенсії, на підставі чого просив:

визнати протиправним рішення відповідача від 25 квітня 2019 року про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язати зарахувати до пільгового стажу період роботи:

- з 25.11.1991 року по 17.04.1994 року на підприємстві Шахта «ім. Е. Т. Абакумова»;

- з 07.06.1994 року по 17.06.1997 року на підприємстві «Оперативний воєнізований гірничо-рятувальний загін» м. Донецьк;

- з 04.02.1998 року по 28.04.2000 року на підприємстві ВАТ «Шахта ім. О.О. Скочинського»;

- з 14.04.2011 року по 21.06.2012 року на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік»;

- з 01.01.2017 року по 27.08.2018 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»;

- з 01.01.2017 року по 27.08.2018 року на підприємстві ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля»;

зарахувати до страхового стажу службу в Збройних Силах;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 19.04.2019 року № 676 про призначення мені пенсії на пільгових умовах.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивач 19.04.2019 року звертався до Селидовського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

При обробці наданих документів відповідачем до пільгового стажу не зараховано періоди роботи позивача:

- з 25.11.1991 по 17.04.1994 на підприємстві Шахта «ім. Е.Т. Абакумова»,

- з 07.06.1994 по 17.06.1997 на підприємстві «Оперативний воєнізований гірничо-рятувальний загін» м. Донецьк,

- з 04.02.1998 по 28.04.2000 на підприємстві ВАТ «шахта ім. О.О. Скочинського»,

оскільки не надані пільгові довідки та атестація робочих місць,

- з 14.04.2011 по 21.06.2012 на підприємстві ВАТ «Вуглетехнік», так як підприємство перереєстроване на території України та не надана пільгова довідка, атестація робочих місць та довідка про підземні спуски в шахту,

- період військової служби, оскільки відсутній квиток та не надані уточнюючи документи,

- з 01.01.2017 по 27.08.2018 на підприємстві ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків по єдиному соціальному внеску за ці періоди до МДЗ Україна (форма ОК-5 від 22.04.2019) що є порушенням вимог статі 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11560/19-а за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ухвали суду від 30 жовтня 2019 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 КАС України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.04.2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Відмову у зарахуванні вказаного пільгового стажу відповідач обґрунтував не наданням позивачем відповідних довідок на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, атестації робочих місць, довідок про спуски в шахту та відсутністю відомостей про сплату єдиного соціального внеску (а.с.7).

Відповідно до розрахунку з підсистеми призначення та виплати пенсії страховий стаж роботи позивача на момент звернення за призначенням пенсії склав -18 років 09 місяців 17 днів, в тому числі пільговий стаж за списком № 1, шахтарі - 03 роки 08 місяців 27 днів (а.с.8).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що спірні періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої 25.12.1989 року (а.с.11-16).

Так, трудова книжка позивача має наступні записи:

запис 2 - «Служба в Советской Армии с 02.07.87 г. по 15.06.89 г.» (мовою оригінала), згідно військового квитка № НОМЕР_4;

записи 9-17 - про навчання та роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві «шахта ім. Е.Т. Абакумова» з 25.11.1991 року по 17.04.1994 року;

записи 18-20 - про роботу респіраторником на підприємстві «Оперативний воєнізований гірничо-рятувальний загін м. Донецьк» в період з 07.06.1994 року по 17.06.1997 року;

записи 23-25 - про роботу гірником з повним робочим днем в шахті з 04.02.1998 року по 01.12.1998 року, та підсобним транспортним робітником з 01.12.1998 року по 28.04.2000 року на підприємстві ДВАТ «шахта ім. О.О.Скочинського»;

записи 28-29 - щодо роботи гірником з повним підземним робочим днем на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік» з 14.04.2011 року по 21.06.2012 року;

записи 30-31 - про роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Росія», котре перейменоване з 18.07.2017 року в ВП шахта «Котляревська», в період з 04.03.2013 року по 27.08.2018 року.

Всі записи в трудовій книжці містять відповідні посилання на номера наказів та свідоцтв про навчання, печатки підприємств та підписи відповідальних осіб.

Наданими дублікатом тимчасового посвідчення військовозобов`язаного під № 5493 від 05.08.2019 року та довідкою № 113 від 27.07.2019 року підтверджується проходження позивачем військової служби в період з липня 1987 року по 15.06.1989 року (а.с.17, 18).

ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» видана довідка № 04-22/2445 від 19.08.2019 року, про роботу позивача на підприємстві в період з 04.03.2013 року по 27.08.2018 року та суми нарахованої заробітної плати і нарахованого єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 року по 27.08.2018 року (а.с.20). Довідкою № 07-04/2455 від 20.08.2019 року, вказане підприємство повідомляє про перерахування вказаного внеску у Покровську ОДПІ у повному обсязі (а.с.19).

Також позивачем надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» 05.04.2019 року за № 04-22/1080, котра підтверджує роботу позивача гірником підземним за період з 04.03.2013 року по 27.08.2018 року (а.с.21).

В матеріалах справи є копії наказів № 41 від 07.04.2010 року та № 80 від 03.04.2015 року про затвердження переліку професій та посад, які мають право на пільгову пенсію по Списку № 1 по підприємству ВП шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» (після перейменування «шахта Котляревська») (а.с.22, 23). Надані суду документи містять відомості про роботу позивача зі шкідливими умовами праці за Списком № 1, сплати єдиного соціального внеску та атестацію робочих місць підприємством ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». Вказані відомості відповідачем не спростовані.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам з урахуванням наданих суду доказів, суд зазначає про таке.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стосовно правового регулювання спірних відносин суд вказує, що абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менші ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до приписів частини 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормами статті 114 Закону № 1058-IV визначено особливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3 статті 44 Закону № 1058-У та пункту 4.2 розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 - органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Список №1 виробництв, робот, професій, посад і показника для начислення стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, включає всіх робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Як випливає із зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Верховний Суд у постановах від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14), від 28 лютого 2018 року (справа № 604/328/17) висловив правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Отже, за відсутністю у трудовій книжці відповідних записів про фактичну роботу у шкідливих умовах протягом повного робочого дня, для призначення пенсії на пільгових умовах необхідне додаткове підтвердження наявності пільгового стажу результатами проведеної атестації.

З урахуванням нормативного регулювання спірних відносин суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що основним документом, який підтверджує трудову діяльність позивача, є трудова книжка, відповідно до записів якої підтверджується пільговий характер роботи ОСОБА_1 , зокрема:

навчання та роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві «шахта ім. Е.Т. Абакумова» з 25.11.1991 року по 17.04.1994 року;

роботу гірником з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДВАТ «шахта ім. О.О.Скочинського» з 04.02.1998 року по 01.12.1998 року;

роботу гірником з повним підземним робочим днем на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік» з 14.04.2011 року по 21.06.2012 року;

роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Росія», котре перейменоване з 18.07.2017 року в ВП шахта «Котляревська», в період з 04.03.2013 року по 27.08.2018 року.

Стосовно вказаних періодів роботи позивача суд зазначає, що заперечення відповідача про неможливість перевірки відомостей про роботу позивача за Списком №1 є необґрунтованими з таких підстав. Пунктом 3 статті 44 Закону № 1058-IV та статтею 101 Закону № 1788-XII закріплено право органів Пенсійного фонду вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу того, що він скористувався наданими повноваженнями щодо перевірки достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Крім того, оскаржене рішення відповідача щодо роботи позивача гірником з повним підземним робочим днем на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік» з 14.04.2011 року по 21.06.2012 року містить посилання на наявність наказу про атестацію робочих місць ТОВ «Вуглетехнік» № 070626 від 26.06.2007 року.

Необґрунтованими є також посилання відповідача на відсутність перерахування внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період роботи позивача у ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені в статті 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Статтею 113 Закону №1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Щодо відмови відповідача в перерахунку пенсії через неперерахування ВП Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» страхових внесків до Пенсійного фонду, суд зауважує, що відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи. Тобто, наявність заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Крім того, позивачем надані до суду докази сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з боку ВП шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» (а.с.19-20).

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зарахування вищезазначених періодів роботи позивача до пільгового трудового стажу.

Стосовно решти позовних вимог суд зауважує про таке.

Зазначений позивачем період роботи з 01.12.1998 року по 28.04.2000 року підсобним транспортним робітником на підприємстві ДВАТ «шахта ім. О.О.Скочинського» не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки запис у трудовій книжці не містить посилання на підземну роботу з повним робочим днем в шахті, а займана посада не належить до робіт визначених списком № 1.

Також суду не надані докази пільгового характеру роботи позивача респіраторником на підприємстві «Оперативний воєнізований гірничо-рятувальний загін м. Донецьк» в період з 07.06.1994 року по 17.06.1997 року, оскільки вказаний період не підтверджений матеріалами атестації робочих місць та уточнюючими довідками.

З наведених підстав позовні вимоги про зарахування до пільгового трудового стажу зазначених періодів роботи задоволенню не підлягають.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

З урахуванням наведеної правової позиції суд досліджує правомірність рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії з урахуванням матеріалів, які були надані органу Пенсійного фонду України.

Судом встановлено, що на момент прийняття спірного рішення від 25 квітня 2019 року з боку позивача не було надано підтвердження проходження військової служби з 02.07.1987 року до 15.06.1989 року, оскільки надані суду документи складені пізніше (а.с.17-18). Оцінка вказаних документів, які не були предметом розгляду органом Пенсійного фонду є втручанням у дискреційні повноваження вказаного органу, через що позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З наведених підстав суд вважає, що рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 квітня 2019 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні щодо зарахування до пільгового стажу відповідного періоду роботи позивача.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ) про визнання протиправним рішення щодо відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 квітня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за № 676 від 19.04.2019 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків викладених в судовому рішенні щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 таких періодів роботи позивача:

- навчання та роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві «шахта ім. Е.Т. Абакумова» з 25.11.1991 року по 17.04.1994 року;

- роботу гірником з повним робочим днем в шахті з 04.02.1998 року по 01.12.1998 року на підприємстві ДВАТ «шахта ім. О.О.Скочинського»;

- роботу гірником з повним підземним робочим днем на підприємстві Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглетехнік» з 14.04.2011 року по 21.06.2012 року;

- роботу гірником підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Росія», котре перейменоване з 18.07.2017 року в ВП шахта «Котляревська», в період з 01.01.2017 року по 27.08.2018 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. 6, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов