Справа № 826/772/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 листопада 2019 року справа №826/772/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Джуса Юрія Микитовича (далі по тексту - відповідач, Уповноважена особа Джус Ю.М. ) 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач 2, Фонд)
третя особаПублічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" (далі по тексту - третя особа, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк")
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невиконання виконавчого листа №369/2338/15ц, виданого Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь позивача суми боргу в розмірі 1002,68 долари США та 500,40 євро; 2) стягнення з Фонду на користь позивача грошових коштів у сумі 1002,68 долари США та 500,40 євро

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, оскільки вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиконання виконавчого листа про стягнення з Фонду грошових коштів, чим порушено право позивача на виконання судового рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову; відкрито провадження в адміністративній справі №826/772/18 в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог у зв`язку законодавчо встановленою забороною стягнення з Фонду коштів без дотримання процедури, встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідач 1 та третя особа відзиву на позовну заяву або письмових пояснень до суду не надали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Києво-Святошинським районним судом Київської області за результатами розгляду справи №369/2338/15-ц, провадження №2/369/1482/15, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" про захист прав споживачів видано виконавчий лист від 21 квітня 2015 року про стягнення на користь ОСОБА_1 з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" грошових коштів у сумі 501,36 доларів США та 250,20 євро, 406,26 доларів США і 191,33 євро нарахованих процентів по банківським вкладам за прострочений строк їх повернення та 95,06 доларів США і 58,87 євро нарахованих процентів за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Рішення набрало законної сили 05 травня 2015 року.

Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою від 21 березня 2016 року, у якій просив прийняти до виконання виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/2338/15-ц про стягнення з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь ОСОБА_1 суми боргу.

У відповідь на заяву позивач у листі від 05 квітня 2016 року №05-19012 Уповноважена особа Фонду повідомила, якщо кошти, які перевищують гарантовану суму, відсотки, нараховані під час дії тимчасової адміністрації та інші документально підтверджені вимоги до банку є кредиторськими вимогами; у свою чергу рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №369/2338/15-ц від 21 квітня 2015 року не містить вимог щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Відповідно до частини першої статті 368 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент видання виконавчого листа) питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Частина друга статті 368 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За правилами частин першої та другої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Таким чином, за загальним правилом судове рішення невиконання його у добровільному порядку має виконуватись у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", відповідним державним виконавцем.

Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом із тим, у справі відсутні докази, які б свідчили про звернення ОСОБА_1 із заявою про примусове виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Суд встановив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Джуса Юрія Микитовича.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №128 від 24 листопада 2014 року повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування Славкіній Марині Анатоліївні.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №35 від 17 лютого 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до 20 березня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 лютого 2016 року №2013 продовжено строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора до 19 березня 2018 року.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду рішення від 15 лютого 2018 року №474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

У свою чергу правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його уповноважених осіб визначено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом із тим, суд звертає увагу, що на відповідачів не покладено обов`язку примусового виконання рішення суду про стягнення з банку грошових коштів під час запровадження тимчасової адміністрації чи процедури ліквідації такого банку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки від 12 грудня 2017 року станом на 05 грудня 2017 року рахунки позивача у ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" закриті; гарантована сума відшкодування 165 424,44 грн. отримана в повному обсязі: 156 318,72 грн. виплачена 04 лютого 2015 року під час дії тимчасової адміністрації, сума 9 105,72 грн. виплачена 07 квітня 2015 року під час ліквідації; депозит №818146/2014 від 04 липня 2014 року достроково розірвано з ініціативи позивача та відповідно грошові кошти по вкладу в сумі 2 450,00 доларів США та проценти в сумі 19,84 доларів США були перераховані на рахунок-кореспондент № НОМЕР_1 та отримані ОСОБА_1 04 лютого 2015 року у відділенні ПАТ КБ "Приватбанк"; кошти, що перевищують гарантовану суму, становлять 801,19 грн., на вказану суму від ОСОБА_1 надійшла вимога про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та включена до четвертої черги. Вказані обставини позивачем не заперечуються.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у межах спору відсутні підстави вважати, що поведінка відповідачів у межах спірних правовідносин не відповідає вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та, відповідно, вважати таку поведінку протиправною бездіяльністю.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Фонду на користь позивача грошових коштів у сумі 1002,68 долари США та 500,40 євро, суд звертає увагу, що у разі наявності заборгованості ПАТ "Всеукраїнський акціонерний у порядку, передбаченому відповідними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про невиконання Уповноваженою особою рішення суду, яке набрало законної сили та звертає увагу, що судовим рішенням рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року по справі №369/2338/15-ц Уповноважену особу не зобов`язано вчиняти будь-які дії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окружним адміністративним судом міста Києва не встановлено під час розгляду справи поведінки відповідачів, яка б суперечила вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий);

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Джус Юрій Микитович (04053, м. Київ, вул . Січових Стрільців, 17 ; ідентифікаційний код 21708016);

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ідентифікаційний код 21708016);

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" (02100, м. Київ, вул. Г. Тороповського, 18; ідентифікаційний код 19017842).

Суддя В.А. Кузьменко