Справа № 264/6912/19
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6912/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капралу поліції Сазонова Олексія Олеговича про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 14 жовтня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР №149729 винесено за те, що 14 жовтня 2019 року о 19-20 годин ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №23 по вул.Луніна у Приморському районі м.Маріуполя, не маючи про собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її неправомірною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що 14.10.2019 року о 19-20 годин дійсно знаходився за зазначеною адресою, проте автомобілем не керував, а тому посвідчення водія працівникам поліції не повинен був пред`являти. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник Сукач О.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18.11.2019 року, в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги викладені у адміністративному позові підтримали у повному обсязі. Разом з тим, адвокатом Сукач О.В. подано заперечення на відзив, поданий на позовну заяву відповідачем, згідно якого зазначено про надання суду відповідачем доказу у вигляді відеозапису на ДВД-диску, а не на карті пам`яті; на зміну вказаних файлів 15.10.2019 року, а від так можливого їх корегування, запису не в повному обсязі; надання зацікавленими особами, тобто працівниками поліції рапортів щодо подій 14.10.2019 року, які є не можуть бути розцінені як доказ, оскільки є внутрішніми документами МВС; невідповідність даних внесених в постанову ВР №149729 від 14.10.2019 року, оскільки на відеозаписі невідома особа підтверджує факт керування нею, а не ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, подав на адресу суду відеозапис правопорушення та відзив, в якому зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №23 по вул.Луніна у Приморському районі м.Маріуполя, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху України, а саме керував вказаним автомобілем без посвідчення водія. Вказане підтверджується рапортами працівників поліції та відеозаписом вчиненого правопорушення, а також відсутність посвідчення водія не заперечувалась і самим ОСОБА_2 За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2019 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР №149729 поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капралу поліції Сазоновим О.О. притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що 14 жовтня 2019 року о 19-20 годин, він керував автомобілем ««ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №23 по вул.Луніна у Приморському районі м.Маріуполя, не маючи про собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 2.1.а Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР України.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

З відеозапису наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що водій автомобіля «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згодом назвався ОСОБА_1 , знаходиться на місці паркування для автомобілів біля магазину, розташованого у будинку АДРЕСА_1 . Крім вказаної особи, яка знаходилась на місці водія, інші особи в автомобілі відсутні. При цьому, останній вимикає двигун вказаного автомобіля, ставить його на ручне гальмо та гасить світло фар, тобто проводить всі необхідні, передбачені Правилами дорожнього руху України, дії водія для зупинення транспортного засобу. Працівниками поліції запитувалось щодо місця його направлення, на вказане запитання, ОСОБА_1 відповів, що їде до дому (відеофайл video-08).

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що 14.10.2019 року о 19-20 годин він не керував автомобілем, не був учасником руху, оскільки згідно наданих суду рапортів поліцейського-водія Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Лукач Р. та поліцейського СРПП №2 Ганицького ВП ГУНП Івано-Франківської області старшого сержанта поліції Головецького В.М., саме ними при патрулюванні на маршруті №608, 14.10.2019 року було зупинено автомобіль «ВАЗ 21102» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія. У зв`язку з чим, на місце правопорушення викликано екіпаж патрульної поліції, що підтверджується викладеними у відзиві на адміністративний позов письмовими поясненнями інспектора Сазонова О.О.. та роздруківкою виклику з баз ІІПС інформаційного порталу Національної поліції України лінії «102». Посилання позивача щодо його не знаходження за кермом, а керування автомобілем особою на ім`я Віктор спростовано, наданим відеозаписом від 14.10.2019 року.

Щодо тверджень представника позивача адвоката Сукач О.В. про надання суду відповідачем доказу у вигляді відеозапису на ДВД-диску, а не на карті пам`яті, на зміну вказаних файлів 15.10.2019 року, а також надання зацікавленими особами, тобто працівниками поліції рапортів щодо подій 14.10.2019 року, які є не можуть бути розцінені як доказ, оскільки є внутрішніми документами МВС, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року (далі Інструкція), на яку посилається представник позивача, передбачено, що вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Проте вищевказаною Інструкцією не визначено виду носія інформації (диск, флеш-карта, карта пам`яті, тощо) для надання до суду відеозапису, як доказу.

Відповідно до п.9 розділу VIII Інструкції, відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції, - без коригування. Перегляд, аналіз відеозапису здійснюються працівником поліції, якому він виданий у встановленому цією Інструкцією порядку для виконання покладених на нього завдань в межах його повноважень.

Вищевказаний запис правопорушення ОСОБА_1 надано суду на ДВД-диску, скріпленому печаткою УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (для пакетів) за підписом відповідальної особи поліцейського Сазонова О.О.

При цьому дату 15.10.2019 року, з огляду на дату вчинення правопорушення 14.10.2019 року, суд вважає датою вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів, тобто дії передбаченої вищезазначеною Інструкцією.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі № 216/5226/16-а, зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Натомість відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме відомості про вчинення позивачем правопорушення.

Посилання представника позивача на можливість розцінювання рапортів працівників поліції як доказів, суд також не приймає до уваги, оскільки факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспекторами поліції забезпечено належними та допустимими доказами, визначеними ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксацією всіх суттєвих обставин, що доводять винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.10.2019 року відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 взводу №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту капралу поліції Сазонова Олексія Олеговича про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т. В. Пустовойт