Справа № 420/4371/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 р. Категорія: 106020000м.ОдесаСправа № 420/4371/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

час і місце ухвалення: 11:31:54, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Адміністрація ДПС УкраїниСтепанович Д.Г. (довіреність)
3-я особаСтепанович Д.Г. (довіреність)
ПозивачОСОБА_1. (паспорт)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі № 420/4371/19 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи: Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 126 комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", лейтенанту запасу ОСОБА_1 », яке 12.06.2019 року затверджено виконуючим обов`язки голови Державної прикордонної служби України, зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу, передбачену 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у сумі 768400,00 грн. та вжити заходів щодо її виплати, мотивуючи його тим, що рішення № 126 Комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», лейтенанту запасу ОСОБА_1 .» є не законним та повинно бути визнаним протиправним та таким, що порушує його права та інтереси на отримання суми, в зв`язку із чим підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 126 комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», лейтенанту запасу ОСОБА_1 ». Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , одноразову грошову допомогу, передбачену 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у сумі 768 400, 00 грн.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Адміністрація Державної прикордонної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній прикордонній службі України, наказом начальника Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.03.2019 року № 98-ос лейтенанта ОСОБА_1 звільнено в запас ЗСУ за станом здоров`я на підставі висновку ЦВЛК Державної прикордонної служби України про непридатність до військової служби України про непридатність до військової служби за підпунктом «б» пункту 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», що не заперечується відповідачем.

Довідкою від 27.05.2015 року серії 10 ААА № 125712, Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено втрату професійної працездатності 25 % внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини.

Відповідачем на підставі рішення від 18.06.2015 № 179 позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 21 315 гривень, що визнається позивачем.

17.04.2019 року Одеською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу було встановлено 1 групу інвалідності категорії «Б», визнано ступінь втрати працездатності у розмірі 90%, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що видана довідка серії АВ 238385 від 17.04.2019 року.

22.04.2019 року позивач звернувся до керівництва Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності і частково втратою працездатності. До заяви позивачем було долучено оригінали довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.04.2019 року серії 12 ААБ № 238385, про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії 10 ААА № 129351; свідоцтва про хворобу № 47/178 від 22.02.2019 року, копії сторінок паспорта, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

За результатом розгляду заяви та вказаних документів керівництвом Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України 26.04.2019 року складено та затверджено висновок «Про можливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», лейтенанту запасу ОСОБА_1 » в сумі 768 400, 00 грн., який направлено для прийняття остаточного рішення на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України, як розпорядника бюджетних коштів (висновок «Про можливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», лейтенанту запасу ОСОБА_1 », який складено та затверджено 26.04.2019 року).

Рішенням № 126 від 12.06.2019 року комісією Адміністрації прикордонної служби України відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» лейтенанту запасу ОСОБА_1 .

З рішення відповідача від 12.06.2019 року № 126 вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги слугувало те, що ОСОБА_1 звернувся до МСЕК вперше у 2015 році, а вдруге (повторно) у 2019 році, відповідно між даними зверненнями пройшов дворічний термін, встановлений статтею 16-3 Закону.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги від 12.06.2019 № 126 є таким, що суперечить вимогам Закону № 2011-XII, тому підлягає скасуванню як незаконно прийняте.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

Згідно до ст.16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За змістом ст.16-2 Закону вбачається, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону (в редакції станом на час визначення позивачу відповідного ступеня втрати професійної працездатності) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З наведеного вбачається, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Водночас, законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII пункт 4 статті 16-3 Закону доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу вперше довідкою від 27.05.2015 року Одеської обласної МСЕК № 2 було встановлено втрату професійної працездатності 25 % внаслідок травми, пов`язаної з захистом Батьківщини. Саме внаслідок встановлення позивачу 25% втрати професійної працездатності на підставі рішення відповідача від 18.06.2015 року № 179 позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 21 315 грн..

Натомість, при повторному огляді, 17.04.2019 року Одеською обласною МСЕК №1 позивачу було встановлено 1 групу інвалідності категорії «Б» саме з 17.04.2019 року внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, про що видана довідка серії 238385 від 17.04.2019 року.

Таким чином, з урахуванням пункту 3 Порядку № 975 право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням позивачу вперше 1 групи інвалідності виникло у позивача саме з 17.04.2019 року.

Так, відмовляючи у виплаті грошової допомоги відповідач посилався на ту обставину, що ОСОБА_1 звернувся до МСЕК вперше в 2015 році, а вдруге (повторно) в 2019 році та між зверненнями пройшов дворічний термін, що з урахуванням приписів ст. 16-3 Закону виключає можливість призначення та виплати грошової допомоги.

Колегія суддів вважає такі посилання безпідставними, оскільки Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на статтю 58 Конституції України, норма Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 17 квітня 2019 року.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20 березня 2018 року (справа № 295/3091/17).

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на наявність у позивача захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби та встановлення другої групи інвалідності під час первинного огляду, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, тому позовні вимоги (в межах досліджуваних судом апеляційної інстанції) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі № 420/4371/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 18 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.