Справа № 260/1496/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2019 року м. Ужгород№ 260/1496/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

перекладача - Мухаммад Діяр Амір;

представника позивача - Мелеш Є.І.;

представника відповідача - Стасів Н.М.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.02.2019 року, позивач, яка особа без громадянства звернулася до відповідача із проханням оформити допомогу при народженні дитини, доньки ОСОБА_2 , яка народилася в Україні 28 лютого 2018 р. Однак, 25.04.2019 року позивач отримала листа від відповідача, в якому зазначено, що комісією по припиненню державних соціальних допомог, повернення незаконно отриманих допомог та відновлення виплат державних соціальних допомог було прийнято рішення про відмову в наданні допомоги при народженні дитини згідно абзацу пункту 2 Постанови КМУ від 27 грудня 2001 р. №1751 «Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми». Позивач вважає дану відмову відповідача в наданні допомоги при народженні дитини протиправною, необґрунтованою та такою, що суперечить Конституції України, законам України, порушує норми матеріального права України та норми міжнародних договорів України, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві на позов вказавши на те, що позивач є особою без громадянства та термін дії Довідки про звернення за захистом в Україні був продовжений позивачеві до 16.10.2019 року. Після 16.10.2019 року термін дії Довідки про звернення за захистом в Україні позивачеві не продовжувався. Оскільки станом на день розгляду заяви про надання допомоги при народженні дитини позивач не входила до переліку осіб, яким може бути призначена допомога та нею не подавалися до відповідача всі необхідні для такого призначення документи, відтак, відповідачем було правомірно відмовлено у наданні позивачеві допомоги при народженні дитини.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до довідки № 128 про реєстрацію особи громадянином України від 29 серпня 2016 року виданої Головним управлінням Державної міграційної служби України у Закарпатській області, набула громадянства України на підставі частини 3 статті 8 Закону України «Про громадянство України», що підтверджується постановою Верховного Суду від 22.01.2019 року справа №303/2265/17 (а.с. 20-24).

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами, позивач зверталася до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просила: визнати протиправною відмову в наданні допомоги при народженні дитини від 11 квітня 2017 року № 750/01-17 та зобов`язати призначити та виплатити допомогу при народженні дитини.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року по справі №303/2265/17 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 року постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року по справі №303/2265/17 було скасовано. постановою Верховного Суду від 22.01.2019 року (справа №303/2265/17) постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року було скасовано та залишено в силі постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року (а.с. 20-24)

Також, позивачем 28.02.2018 року на території України, зокрема в м. Мукачево, Закарпатської області було народжено другу дитину - ОСОБА_4 (а.с. 8)

Так, згідно Свідоцтва про народження від 21.03.2018 року серія НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особи без громадянства ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до листа за №605/01-19 від 18.04.2019 року, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради зазначає, що комісією по припиненню державних соціальних допомог, повернення незаконно отриманих допомог та відновлення виплат державних соціальних допомог було розглянуто звернення позивача стосовно призначення державної соціальної допомоги при народженні дитини та згідно рішення №7 від 16.04.2019 року було відмовлено в наданні державної соціальної допомоги при народженні дитини згідно п.2 Постанови КМУ від 27.12.2001 року №1751 "Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми".

Згідно Листа від 05.03.2019 року №416/01-19 відповідач зазначає, що подана позивачем Довідка про звернення за захистом в Україні не дає право на оримання державної допомоги та просить позивача надати посвідчення на постійне проживання в Україні або посвідчення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні (а.с. 37).

Відповідно до Довідки про звернення за захистом в Україні №005734 виданої 10.11.2015 року позивач - ОСОБА_1 є особою без громадянства, країна походження Ліван (а.с. 9-12).

Термін дії Довідки про звернення за захистом в Україні №005734 виданої 10.11.2015 року позивачеві - продовжено до 16.01.2020 року (а.с. 49).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» дитина, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року і не набула за народженням громадянство України та є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за клопотанням одного з її законних представників.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до абз.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.1 ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до абз.1 та абз.2 ст.2 Закону України "Про охорону дитинства" законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно абз. 2, 3 та 4 ст. 4 Закону України "Про охорону дитинства" система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері; забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

У відповідності до абз.2 ст.1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, мають право на державну допомогу нарівні з громадянами України на умовах, передбачених цим Законом, іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.2 ст.3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини.

У відповідності до абз.1 та 2 ст.10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

У відповідності до п.1 та п.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 (далі - Порядку № 1751) державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту і мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 1751 у разі коли міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у Законі України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", застосовуються правила, встановлені договором.

Відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №591/610/16-а та від 2 жовтня 2018 року у справі № 495/3711/17.

Враховуючи вище викладене, на дитину, яка була народжена на території України поширюються норми передбачені Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, які визначають права та свободи дітей, при цьому допомога, яка призначається вважається власністю дитини.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить висновку щодо протиправності відмови відповідача в наданні допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 та відповідно зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачеві допомогу при народженні дитини ОСОБА_4 .

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради (вул. Валенберга, буд. 31, м. Мукачево, Мукачівський район, Закарпатська область, 89600, ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради в наданні допомоги при народженні дитини від 18.04.2019 року №605/01-19 ОСОБА_1 оформлену рішенням комісії по припиненню державних соціальних допомог, повернення незаконного отриманих допомог та відновлення виплат державних соціальних допомог, затверджену протоколом №7 від 16.04.2019 року.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради призначити та виплатити допомогу при народженні дитини ОСОБА_1.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Мукачівської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) грн.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 17.12.2019 року.