Справа № 1.380.2019.005832
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокуЛьвів№ 857/12517/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Матковська З.М.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Квасниця Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року про повернення заяви (головуючий суддя Кузан Р.І., м.Львів) у справі № 1.380.2019.005832 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Інтер Груп» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Інтер Груп»,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2019 року Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Інтер Груп».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року заяву Головного управління ДПС у Львівській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Інтер Груп» - повернути заявнику.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, зазначив, що заява про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платників податків не є об`єктом справляння судового збору. Вказує, що така заява не є адміністративним позовом. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Відповідач участь представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 заяву Головного управління ДПС у Львівській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Інтер Груп» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків до 12:00 год. 08.11.2019. Також заявнику роз`яснено, що у разі не усунення ним у визначений судом термін недоліків, заяву з доданими до неї документами буде повернуто відповідно до приписів ч. 3 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Копію вказаної ухвали заявнику скеровано та ним одержано 07.11.2019 засобами електронного зв`язку, що підтверджується звітами за результатами направлення.

08.11.2019 о 10:50 год. представником ГУ ДПС у Львівській області подано клопотання, у якому просить відкрити провадження у справі та відстрочити сплату судового збору до прийняття судового рішення по справі №1.380.2019.005832, а у випадку його незадоволення продовжити строк для усунення недоліків. Клопотання обґрунтоване тим, що ГУ ДПС у Львівській області скеровано листа від 15.10.2019 №869/8/13-01-08-07-02 «Про збільшення суми коштів для сплати судового збору» в ДПС України. Відповідно, станом на 08.11.2019 у ГУ ДПС у Львівській області відсутні кошти для сплати судового збору, проте, заплановано надходження коштів в листопаді 2019 року, що підтверджується листом Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області від 29.10.2019 №06067/04-20 та витягом зі змін помісячного розпису асигнувань загального фонду державного бюджету на 2019 рік.

Розглянувши зазначене клопотання, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для продовження строку для усунення недоліків або відтермінування його сплату до вирішення справи по суті, а відтак повернув подану заяву.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно п.5 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також слід звернути увагу апелянта на те, що спір у цій справі відноситься до категорії термінових адміністративних справ, розгляд яких здійснюється у порядку, передбаченому §2 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, ч. 1 ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Таким чином, подана до суду податковим органом заява про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, на переконання колегії суддів, є особливою формою позовної заяви.

У свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, однією з вимог до позовної заяви визначено надання документу про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України «Про судовий збір», визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Отже, сплата судового збору здійснюється за подання до суду як позовної заяви, так і іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Серед визначених у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», заяв (в тому числі і позовних) та скарг, за подання яких судовий збір не справляється, відсутня заява органу доходів і зборів про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.

Крім того, органи доходів і зборів не належать до суб`єктів, звільнених від сплати судового збору.

Таким чином, зазначене, дає підстави для висновку про те, що умовою реалізації права органу доходів і зборів на подання до суду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у порядку, встановленому приписами ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України, є долучення до такої заяви документу про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 10 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши, що Головне управління ДПС у Львівській області звернулося із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, без долучення документу про сплату судового збору, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність залишення заяви без руху, з встановленням способу та строку усунення таких недоліків.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказане клопотання представника фіскального органу не підлягає до задоволення, а невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів, з огляду на те, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про поновлення чи продовження строку, встановленого законом або судом.

Згідно з ч.1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 2,6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для продовження строку для сплати судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до важкого матеріального становища позивача та відсутністю коштів на сплату судового збору, що не спростовує наведених вимог чинного законодавства.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повернення судом позовної заяви та надання заявнику права в межах розумних строків при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, правильно застосував положення Закону №3674-VI та статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи апеляційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. ч. 3 ст. 243 ст. 268-272, 283, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.005832 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська